r 



o novém slepém blešivci, Typhlogammarus n. sgb. 2 5 



kraji 4 vroubky, v nichž sedí po jedné silné, krycí štětině. První 

 z nich, nejvétší, sedí v polovino, ostatní čím doleji, tím více se zkra- 

 cují a v téže výši, jako jest poslední, nejkratší, nalezneme na vnitřní 

 straně propoditu 2 krátké krycí téhož typu jako předcházející. Účelem 

 jejich jest přidržování, neboť nalézají se právě tam, kam doléhá daktylo- 

 podit svou špičkou. Bývají též nejdříve opotřebovány. Na dosti mladých 

 individuích nelze již na jejich koncích znamenati differenciace. V této 

 výši propoditu můžeme říci, že přestává kraj horní a začíná acies — 

 kraj přední. Přední kraj, jak zmíněno, mírně obloukovitý nese výzbroj 

 v 9 řadách jdoucích z vnitřku na vnějšek. Ve směru tom přibírají 

 též štětinky na své délce. První 2 řady, či první 2 vroubky nesou 

 2 silné krycí štětiny, jež odlišují se svou délkou od předchozí sestupné 

 kratší řady štětin téhož typu při daktylopoditu. Jsouť delší nežli před- 

 cházející u úhlu chápacího. Ačkoliv rozměry propoditu jsou dosti značné, 

 neboť dosahuje u 2. páru až 2*25 mm délky a 1'5 mm šířky, možno 

 říci, že výzbroj štětinová jest poměrně menší i co do počtu, i co do 

 délky než u r. Gammarus. U našeho podrodu nese strana vnitřní při 

 vnějším kraji 3 řádky s rozeklanými štětinkami a sice v počtu 5, 4, 3. 

 Při kraji horním a vnitřním 5 řádek ; počet 3, 4, 6, 7, 5. 



Carpopodit jest trojúhelníkovitý. Na rozdíl od Gammara i Ni- 

 pJiarga, kdež jest carpopodit tvaru čtyřúhelníkovitého, jest přední kraj 

 tohoto článku velmi krátký a silně prohnutý, tak že se repraesentuje 

 jako hrbolek opatřený čisticími, k vnější straně postupně delšími ště- 

 tinkami. Přední strana carpopoditu dá se velmi snadno rozeznati od zadní. 

 Na přední straně jest kraj lomen v ^2 ^ vykazuje vlnovku. Na straně 

 zadní jest toto lomení ve V4 pí^i hřbetu a není tu prohnutí, nýbrž 

 linie skoro rovné (viz tab. fig. 2a). 



Meropodit jest celkem kosočtverečný; při svrchním rohu jsou 

 oba kraje mírně proláklé, takže tvoří jakoby výběžek. 



Ischiopodit nevykazuje žádných zvláštních nových tvarů; jest 

 skoro čtvercovitý. 



Basipodit jest dlouhý k basi se sužující. Na spodní straně jsou 

 v několika vroubcích dlouhé štětinky, na konci slabě zpeřené, téhož 

 typu jako u jiných příbuzných rodů, ale na rozdíl od Gammara jsou 

 mnohem kratší. Při rohu u ischiopoditu nalezneme vždycky 3 dosti 

 silné hřebenité štětinky. U těchto štětinek hřebenitých, jakož i u dříve 

 zmíněných dlouhých, při konci jemně zpeřených nelze znamenati lumen, 

 jež by se táhlo až ku konci, i jest u nich smyslová funkce úplně vy- 

 loučena. Na hřbetě u samečků jest šest řad s hustě nahloucenými ště- 

 tinkami, jež jsou zvláštním typem pro tento podrod. 



