o novém slepém blešivci, Typhlogammarus n. sbg. 17 



Meropodit i carpopodit nesou na hřbetní straně v dosti hlubo- 

 kých vroubcích silné krycí štétinky, jež sedí jakoby v obalu tenkých 

 krátkých štetinek. Propodit má jen jeden takovýto svazeček. Břišní 

 strana všech 4 posledně jmenovaných článků nese po 2 vroubcích, 

 v nichž na carpopoditu a propoditu jsou zasazeny silné, krycí, s ně- 

 kolika málo tenkými štětinkami. Ischiopodit pak někdy nemá ani 

 těchto silných štetinek a nese jen po svazečcích štetinek tenkých. 

 Vůbec je možno pozorovati, že na ventrální straně okončiny čím dále 

 k jejímu konci, tím více ubývá oněch štetinek tenkých; na posledních 

 jsou 2 silné štětiny. Na hřbetní straně bývají hlavně tenké štětinky 

 i na posledních článcích vytvořeny. 



Pereiopoda 2. páru (tab. fig. 4) souhlasí celkem, co se tvaru, 

 délek i výzbroje jednotlivých článků týče, úplně s předešlým. Poměry 

 epimerů viz v odstavci o těchto článcích. 



Pro formy s očima redukovanýma, jako ďmtgonyx, Niphargtis, 

 CaJliopius, Bonita, i pro náš nový rod jest charakteristické, že pro- 

 podit a carpopodit 1. a 2. thorakální nohy není opatřen dlouhými 

 štětinkami ani u (J, ač jiná výzbroj je dosti silná, jako u forem 

 s očima vyvinutýma. Tak již ten poměr jest velice nápadný při srov- 

 nání s obyčejným Gam. pulex, u nějž jsou velmi mohutné hřebeny 

 dlouhých štětin. Vůbec musím se na tomto miste zmíniti o jedné 

 zvláštnosti podrodu Typhlogammarus. Ač tělo i okončiny jsou dosti 

 mohutné, výzbroj v délce nevykazuje žádných abnormních rozměrů, 

 ano naopak klesá ještě doleji, než bychom dle celkových rozměrů těla 

 si představovali. To jest velmi nápadné, srovnáme-li výzbroj zvláště 

 na vnitřní a vnější straně a na vrcholu propoditu gnathopodů. Proti 

 tomu, jak jsme zvyklí u Gammara nalézati, jsou mnohem kratší, 

 takže na př. při zakloubení daktylopoditu k propoditu jest jen ne- 

 patrný chvostek stětinek. U ç^ jsou zvláště na basipoditech na hřbetě, 

 jak jsem se o tom u předešlých párů zmínil, a shledáme též u násle- 

 dujících chvostky štetinek hmatových tam, kde jest u Gammara jen 

 několik štetinek, ale za to dlouhých. 



3.~5. pár pereiopoda. Následující 3 páry okončin vyznačují se 

 na vnější straně křídlaté rozšířenými basipodity a svou délkou. Roz- 

 šíření to zastupuje zde epimery, které jsou u všech posledních 3 párů 

 noh thorakálních jen kratičké, takže mnoho nepřesahují za inserci 

 básipoditů. 



3. pár. (Tab. fig. 5, 5a.) Nejmenší křídíatostí se vyznačuje basi- 

 podit třetího páru pereiopodového. Vůbec celá tato okončina jest 

 vzhledem ke dvěma následujícím poměrně nejkratší a nejslabší. Na 



věstník král. české spol. nauk. Třída U. 2 



