lg XXVÏ. K. Schäferna : 



předním kraji nese 3 vroubky a to jeden uprostřed, druhé dva pak 

 jsou jemu symmetricky po stranách poněkud dále položeny. Ve všech 

 vroubcích nacházejí se 1 — 3 silné krycí štětinky, provázené několika 

 tenkými krátkými. Zadní kraj basipoditu jest mírně křídlovité roz- 

 šířený. Při distálním konci nevybočuje namnoze toto rozšíření z nor- 

 mální šíře vlastního těla basipoditu a nastává teprve v proximální 

 polovině, odkudž se klene v mírném oblouku na zad. U 9 jsem nalezl 

 již na tomto páru dosti křídlatý basipodit. Na oblouku re svrchní 

 polovině jsou i)ilovité zářezy, z nichž každý jest opatřen jedinou 

 štětinkou. Čím dále distálně, tíin více ubývá určitosti oněm zářezům 

 a od poloviny délky kraje se počíoají štětinky rozmnožovati. Na vnitřní 

 straně basipoditu, asi v místech, kde jsou upjaty svaly, jest u (^ 

 řada svazečků štětinových. Štětinky ty mají asi význam smyslový a 

 jsou téhož typu, jako jsem popsal ony na antennách. U 9 jsem nalezl 

 místo celých svazečků ua každém místé jen několik málo štětinek a 

 mezi nimi obyčejné jednu silnou krycí. Slabé štětinky byly u 9 asi 

 jen tak vyvinuty, jako to nalézáme u jižních forem rodu Gammarus, 

 u nichž však není ani u rj ani u 9 iii jediné oné silné krycí ště- 

 tiny. Skupinky tyto můžeme srovnati s oněmi na hřbetech basipoditu 

 gnathopodových se nalézajícími. Basipodit 3. páru není distálně skoro 

 nic rozšířen, i jest viděti, jak stojí do poloviny délky hřbetu skupinky 

 tyto docela volně, podobné jako ua basipoditech gnathopodových, a 

 teprve od poloviny jsou kryty rozšířeninou, neboť neposunují se ve 

 své poloze na rozšíření, ale zůstávají na svém původním místě. 



Následující články souhlasí ve svých rozměrech s poměry rodu 

 Gammarus. Rozdíl zde spočívá hlavně ve výzbroji. 2. — ^4. článek mají 

 na hřbetě svazečky štětinek a sice na propoditu 3, na carpopoditu 6, 

 na meropoditu 4. U dvou posledně jmenovaných článků jsou pro- 

 střední 2 opatřeny silnou krycí štětinou. Tento druh skupinek štěti- 

 nových převládá na břišní straně článků, kdež nutno podotknouti, že 

 jako u 1. a 2. pereiopodu, tak také i zde ubývá čím dále ke konci okon- 

 činy, tím více štětinek tenkých.. Zářezy jsou zde dosti hluboké, i nesou 

 často více než jednu tenoučkou krycí štětinu. Na propoditu jsou 3, na 

 carpopoditu po 1 — 2, na meropoditu po 1 zářezu s výzbrojem. Daktylo- 

 podit tohoto páru, jakož i předcházejících 2, i následujících 2 párů 

 noh nese na svém hřbetě jednu zpeřenou smyslovou štétinku. 



U 4.-5. páru máme poměry skoro podobné jako u 3. páru, 

 pokud se týče článků daktylopoditu až ischiopoditu, jenže délky 

 u jednotlivých článků jsou poměrné větší. Nejdelší jest předposlední 

 thorakáloí okončina, 



