20 XXVI. K. Schäferna: 



bj-vá 6—8; na třetím páru (tab. fig. 35) jsou zase jen o málo kratší 

 předešlých neb skoro stejně dlouhé, o počtu mezi týmiž čísly se po- 

 hybujícím. 



Basáluí články jsou ještě opatřeny řadami dosti dlouhých štětinek. 



Uropoda (tab. hg. 8; 9)'l. a 2. páru 2větevné, prvý pár mo- 

 hutnější druhého. Typu jsou téhož jako u Gammara. Výzbroj je 

 vytvořena rovněž ze silných štětin krycích, ale u samečka někdy 

 místo těchto při basáliiím článku vyrůstají dlouhé štětinky, patrně 

 hmatové. Rovněž na basipoditu obou jmenovaných párů noh lze nalézti 

 u (5* celé řady těchto hmatových dlouhých štětinek. Přední strana 

 base i větví jest opatřena smyslovými puštičkami, obyčejně po 2 na 

 článku. 



Uropoda 3. páru. (Tab. fig. 10.) Basální článek jest kubický, po- 

 někud protažený. Na něj nasedají 2 větve: exo- a endopodiť Exo- 

 podit je delší a délka jeho má se u (5" k výšce basálního článku 

 jako 1-6 : 1. Zvláštností exopoditu u našeho druhu jest to, že jest 

 jednočlenný, což není ani u příbuzných rodů, jako je r. Gammarus., 

 Crangonyx a Niphargus. Jen Wrzesniowski připomíná dle Münieza, 

 že G. puteanus dotyčného autora měl jednočlenný exopodit. Pak Pkatz 

 popisuje jednočlenný exopodit pro Q Niphargus Caspary Pratz. 

 U našeho druhu však nelze ani u (j", ani u Ç nalézti mezi štětin- 

 kami i jen rudiment tohoto druhého článku. Na konci nese exopodit 

 2 — 3 silné krycí štětiny a řadu smyslových štětinek různé délky, 

 jakož i několik málo zpeřených štětinek při straně vnitřní. Zpeřené 

 štětinky se nacházejí na vnější straně a sice vždy v mělkých vroubcích 

 v počtu asi 9. Po stranách jim obyčejně sedí 1 neb 2 kratší brvy 

 smyslové. Na hřbetní straně exopoditu jsou asi ve čtvrtině a pak 

 v polovině silné zářezy, v nichž jsou zasazeny silné krycí štětinky, 

 provázené vždy několika slabšími dutými. Doleji pak bývají ještě 

 2 zářezy, ne však již tak hluboké, a nesou jen několik slabých ště- 

 tinek. Po stranách při vnějším hřbetu exopoditu jsou v řadě pod 

 sebou 3 smyslové puštičky. Endopodit je asi o Y3, neb Y4 kratší 

 exopoditu. Na obou stranách má ve vroubcích zpeřené štětinky oby- 

 čejně pospolu s jednou suiyslovou a to na vnější straně jich bývá 

 6—7, na vnitřní pak jen 2 — 3. Na konci sedí jedna silná krycí štětina. 



U samičky nemohl jsem pevné určiti poměry, neboť měl jsem 

 jen jediný exemplář 9 pohlaví. U tohoto jevily se následující různosti 

 od (5": Poměr délky exopoditu k basálnímu článku TS: 1. Poměry 

 délek exo- a endopoditu jako u ç^. Výzbroj následkem zkrácení též 

 chudší, zvláště na hřbetní straně exopoditu. 



