Další pozorování o struktuře a tvoření spor u symbiotiekých bakterií. 13 



ztlustne. Někdy ovšem nezříme mimo sporu a protoplasmaticke útvary 

 v tyčince ničeho (Fig. 8. r, Fig. 9. g) a tu snad se jedná o spory 

 vzniklé sporulací sympolarní, nebo o stadium, kde chromatin se ještě 

 ani neuspořádal uprostřed tyčinky. V konečných stadiích vidíme 

 tyčinku chovající na konci sporu a v centru zcela normální k jedné 

 straně orientované jádro (Fig. 9. d, Fig. 10 e 7 Fig. 11. b). Zdá se 

 pravidlem, že polární zbarvení (zhuštění) protoplasmy při tvoření 

 spor zmizí. 



Že buüka bakterie i po utvoření spory dále žije, to dokazují 

 mimo přítomnost jádra i mitosy schizogenní a šikmé (Fig. 9. h, 

 Fig. 11. c.) u sporami opatřených jedinců (Fig. 9. e, Fig. 10. d, 

 Fig. 11. c). V některých případech zříme v těle buňky těsně pod 

 sporou šedě se barvící — podobným tonem jako plasma — přehrádku 

 (Fig. 9. h, i, Fig. 11. b), jež později počínaje od stěn se shušťuje, 

 neboť v těch místech nejdříve přijímá silněji barvu (Fig. 10. a), až 

 konečně barví se haematoxyliuem zcela černě (Fig. 11. a, Fig. 10 b). 

 Je možno, že tento útvar zakládá se již ve sporogenetickém vřeténku 

 a sice v dyastru co podobná přehrádka jako u schizogenetického dělení 

 Fig. 1. p. q. Vlastní přímá pozorování v této věci mi chybí zcela, 

 podobně jako o processu tvoření spory po dyastrovém stadii sporo- 

 genetickém. 



Co se ustrojení hotové spory týká, tu dlužno připomenouti, že 

 skládá se ze dvou částí, periferické a centrální. Někdy zříme celou 

 sporu černě zbarvenu, jindy co kroužek černý se světlým obsahem. Je to 

 patrně delším odbarvováním, ale je zřejmo tedy, že ona periferická 

 vrstva je náchylnější k přijímání barev. Centrum pak dříve pouští 

 barvu a pak se jeví co těleso velmi nápadně světlo lámající takže 

 přímo svítí, nenalézá-li se zcela v ohnisku mikroskopu. Toto pozo- 

 rování přímo souhlasí s definicí spory, jak ji podává Gottschlich 

 (Kolle- Wassermann , Handbuch der pathogenen Mikroorganismen 

 pg. 41): „Die Spore ist . . . ein kugeliges oder elliptisches Gebilde 

 von sehr konzentrierter Leibessubstanz (wie sich aus dem starken 

 Lichtbrechungsvermögen und der chemischen Beschaffenheit ergiebt), 

 von sehr bedeutender Widerstandfähigkeit gegen Färbung" etc. 



Tvoření dvou spor, jak jen výminečně u některých saprophytů se 

 vyskytuje, jsem nikdy nepozoroval a tam, kde se tomu tak býti zdálo, 

 poznal jsem při bedlivějším pozorování, že se jedná o dvě individua 

 se sporami k sobě antipolarně postavenými. 



