Příspěvek k seznání dinaftokarbazolů. 3 



v nichž naftaliuová jádra svázána jsou jednak v paia- a jednak 

 v orthopoloze ku vzniklé aminoskupině. 

 Reakce probíhá pak zajisté takto: 



NH NH 



1.1. hydrazonaftalin. 



NH, NH» 



dinaítylin 



NH\ 



2.2- dinafto -1.1.- imin. 



Zároveň jest patrno, že nahrazením aminoskupin v dinaftylinu 

 vodíkem neobdrželi Nietzki a Goll 1.1. dinaftyl, nýbrž 2 . 2 -di- 

 naftyl, a tudíž že udání jejich v tomto smyslu není správné. 



Za látku výchozí použil jsem při svých výzkumech 1-2-nitro- 

 naftylaminu, připraveného dle předpisů Liebermanna a Jakobsona. 7 ) 



2-chlor-l-nitronaftalin. 



5 g suchého, na prášek rozetřeného nitronaftylaminu smícháno 

 v kádince s 20 g conc. kyseliny solné; ke směsi přidáno asi 50 # 

 ledu, načež za silného chlazení směsí ledu a soli kuchyňské přidáno 

 po kapkách VI g dusánu sodnatého, rozpuštěného v 5 cm 3 vody. 

 K vyjasněnému roztoku diazolátky přidáno 5 g GuCl\ v 10 cm 3 vody 

 a pomocí dvou měděných desk prováděn elektrický proud o intensitě 

 4 — 5 amp. a napjetí 2 — 3 volt po dobu 25 minut. 8 ) Vyloučená žlutá 

 krystalická hmota byla odsáta na vodní vývěvě a předestillována 

 vodní parou. Obdržená látka vytřepána z destillátu etherem, ether 

 odpařen a zbytek překrystallován z horkého líhu; krystaloval ve 

 shlucích slabě nažloutlých jehliček o bodu tání 9572°. 



Chlornitrouaftalin rozpouští se velmi snadno v líhu, etheru, ben- 

 zolu, acetonu i v ledové kyselině octové. Při teplotě vyšší 360° 

 lze jej bez rozkladu destillovati. Redukován zinkovým práškem v roz- 



r ) A. 211. str. 45. 



8 ) Votoček a Ženísek, Chem. listy 1899, str. 143. 



1* 



