4 VIII. F. Vejdovský: 



u jedněch málo, u druhých velké množství krůpějí světlo lámajících 

 v endoplasrně, upomÍDajíeí celkem na tělíska tuková, různých veli- 

 kostí, které posléze prostupují veškeru endoplasmu. Jest pravdě- 

 podobné, že krůpěje tyto jsou produkty assimilace hmoty výživné 

 jež endosmoticky vniká do nitra cytoidů a produkuje posléze zmí- 

 něné krůpěje tukovité. Neboť posléze nabývá množství krůpějek ta- 

 kové převahy, že celá cytoida podobá se vlastně skupině tukových 



•Ä 



.•#. 







5 



Obr. 5. Vajíčko v němž zakládá se žloutek. Mezi tělísky žloutkovými 3 cytoidy, 

 z nichž prostřední kojné vakuoly obsahuje. 



tělísek, a že nelze ani rozeznati původní homogene zbarvenou endo- 

 plasmu, která vůbec změněna v ony krůpějky tukové. Tyto se po- 

 sléze rozpadají, splývajíce s hmotou vaječnou a cytoida se rozrušuje. 

 Tudíž přesycené cytoidy hynou a slouží za potravu svému hostiteli, 

 z něhož se dříve vyživovaly. Stopy bývalých amoebovitých cytoidů 

 snadno rozeznati ve hmotě vaječné, pokud nejsou ještě tělíska žlout- 

 ková přítomna. 



Poznavše tedy cytoidy jakožto amoebovité organismy bezjaderné, 

 jež podstatně na činnost fagocytů upomínají, druhotně však následkům 

 této činnosti podléhají, že ztráveny jsou hmotou vaječnou, musíme 



