2 IX. Emil Votoček a R. Vondráček: 



znání příslušného cukru jest holou nemožností. Okolnosť ta padá na 

 váhu tím více, že z osazonů nelze již původní cukr regenerovati, 

 kdežto u hydrazonů jest věcí snadnou uvolniti cukr pro další studium 

 (kyselinou solnou, aldehydem benzoovým nebo mravenčím). 



Vzhledem k uvedeným vadám fenylhydrazinového činidla bylo 

 značným pokrokem, když k účelům diagnosy cukrů užito bylo aroma- 

 tických hydrazinů substituovaných, příp. hydrazidů (alkylfenylhydrazinů, 

 benzhydrazidů a pod.). Jest to hlavně zásluha hollandských chemiků 

 Lobry de Bbuyna a Alb. van Eckensteina, kteří připravili alkylfenyl- 

 hydrazony veškerých téměř cukrů přirozených i popsali jich vlastnosti, 

 pokud jsou důležitý pro analytika. Hlavní výhodou hydrazinů řečených 

 jest, že skýtají hydrazony mnohem tíže rozpustné než jsou fenyl- 

 hydrazony, hydrazony jež snadno se vylučují i z roztoků málo čistých 

 a krystalováním bez obtíží dají se vyčistiti, ježto jsou též stálejší na 

 vzduchu než fenylhydrazony. 



Však fenylhydrazinu a hydrazinů substituovaných bylo dosud 

 užíváno spíše jen ke karakterisaci cukrů, o dělení jich ze směsí bylo 

 se snaženo jen v případech ojedinělých. Tak na př. užili Fischer a 

 Hirschberger 1 ) fenylhydrazinu k dělení mannosy od cukrů jiných (jedině 

 mannosa vylučuje se i ze zředěných roztoků ve formě fenylhydrazonu). 

 Dále navrhli Fischer a Stahel 2 ) difenylhydrazin k dokazování glukosy 

 vedle fruktosy a Wolff 3 ) k témuž účelu použil benzhydrazidů (hydrazon 

 glukosy v obou případech se vylučuje, kdežto fruktosa zůstává v louhu 

 matečném). Též galaktosu a arabinosu zdařilo se Wolffovi od sebe 

 odděliti tím, že srážel chloroformový roztok obou fenylhydrazonu 

 etherem. K dělení arabinosy od xylosy užil Fischer 4 ) p-bromfenylhydra- 

 zinu, s nímž pouze prvý cukr skýtá (i ve zředěných roztocích) snadno 

 svůj p-bromfenylhyclrazon. C. Neuberg 5 ) doporučil sekundárné hydraziny 

 (jmenovitě methylfenylhydrazin), obecně k dělení aldos od ketos na 

 základě pozorování svého, že aldosy s hydrazinem řečeným (v ne- 

 utrálném roztoku) toliko v hydrazon lze převésti, kdežto ketosy (v roz- 

 toku okyseleném C 2 H 4 2 ) až v osazony G ). Po odstranění aldomethyl- 



*) B. B. 21, 1805. 



2 ) Lieb. Ann. 258, 242. 



3 ) B. B. 28, 160. 

 á ) B. B. 27, 2491. 

 5 ) B. B. 35, 959. 



G ) Dle pozorování učiněných v laboratoři prof. Goldschmjedta však benzyl- 

 fenylhydrazin skýtá osazon i s glukosou (Sitzungsberichte der k. k. "Akademie 

 der Wissenscbaften Wien 1904\ 



