O dělení a isolování cukrů ze směsí. 3 



fenylhydrazonu lze tudíž ketosu dokázati v matečném louhu převe- 

 dením v methylfenylosazon. Methoclou touto umožněno dělení fruktosy 

 od glukosy, galaktosy, rhamnosy i arabinosy. Tanret 7 ) radí děliti ga- 

 laktosu a rhamnosu od jiných cukrů na základě malé poměrně roz- 

 pustnosti jejichf enylhydrazonů ve vodě. V roce předešlém odporučili 

 Hilger a Rothenfusser 8 ) k dělení cukrů /3-naftylhydrazin a benzyl- 

 fenylhydrazin. Methoda jejich zakládá se na různé rozpustnosti pří- 

 slušných hydrazonů a dovolila dle udání autorů odděliti od sebe: 

 xylosu a arabinosu, glukosu a fruktosu a konečně galaktosu, ara- 

 binosu i glukosu. 



Toť v podstatě vše co literatura podává o dělení cukrů pomocí 

 aromatických hydrazinů. Z přehledu toho jest zřejmo, že soustavné 

 methody k dělení cukrů ze směsí dosud není. Methodu takovou ho- 

 dláme vypracovati na základě pozorování, jež jsme učinili studujíce 

 působení aromatických hydrazinů na hydrazony a osazony, a o nichž 

 podali jsme nedávno zprávu v Rozpravách České Akademie. Shledali 

 jsme totiž, že hydrazony cukerné jsou látky velmi snadno štěpitelné, tak 

 snadno, že již i ve vodném roztoku se štěpí (zda hydrolyticky, či snad 

 elektrolyticky, prozatím jsme nevyšetřovali). Následkem toho reagují 

 ve vodném svém roztoku velnu rychle s přidaným novým hydrazinem 

 aromatickým, a je-li hydrazou přidané base a výchozího cukru neroz- 

 pustnější než hydrazon výchozí, ihned nebo v krátké době se vyloučí. 

 Lze tudíž roztoky hydrazonů cukerných vhodně voleným hydrazinem 

 srážeti. Seznali jsme dále, že působí-li se velikým přebytkem primárného 

 hydrazinů (specielně fenylhydíazinu) v octovém roztoku za tepla na 

 hydrazon cukerný nějaký, jest výsledkem reakce obvykle fenylosazon 

 příslušného cukru. 



Postup analytický, jejž pro zkoumání směsí cukerných navrhu- 

 jeme, jest takovýto: Se zkoumaným roztokem buďtež zprvu pro- 

 vedeny zkoušky předběžné (Tollensova zkouška floroglucinem na pen- 

 tosy, zkouška destilační na methylpentosy, zkouška Selivanovova na 

 ketosy a pod.) Po této orientaci budiž stanoven cukerný obsah roztoku 

 některou z method založených na činidle Fehliugově. Po té budiž na 

 zředěný (aspoň 5°/ m) roztok cukerný (nikoli koncentrovaný, syrupo- 

 vitý) působeno vhodně voleným hydrazinem. (Volba hydrazinů záleží 

 na zkouškách předběžných.) Po případném odfiltrování vyloučeného 



T ) Bull. soc. chim. r. 1902, 393. 

 8 ) B. B. 35, 1841, 35, 4444. 



