2 XI. Arthur Brožek: 



štivou zimu a teplé, dlouhé léto, [5. pag. 153.], což platí nejen o po- 

 břeží samého jezera, ale též o celé rovině od Podgorice na jih ku 

 Skadru se táhnoucí a z ní vybíhajícího, úrodného údolí podél toku 

 Morače a Zety. Tyto mírné klimatické poměry jsou velmi důležitou 

 podmínkou pro rozšíření této formy na uvedené lokalitě, právě tak 

 jako na ostatních známých lokalitách, kteréž také svými zvláštními 

 klimatickými poměry mnoho od sebe se neodlišují, soustřeďujíce se 

 kolem moře středozemního. 



To jest z té příčiny důležito, že studenější podnebí tvoří ne- 

 překročitelnou barrieru klimatickou za doby recentní celé sladko- 

 vodní čeledi Atyidae. Čeleď tato rozšiřuje a omezuje se na sladkou 

 vodu tropů a subtropů; jen na dvou místech vybočuje její geogra- 

 fická area z pravých tropů a sice v Japanu směrem na sever až 

 k Tokiu a dále ve středozemí do jižní Evropy. [13. pag. 411. — 412.] 

 Toto vybočení ve středozemí z normálního rozsahu padá na vrub 

 právě rodu Atyaéphyra, jenž zastupuje zde tuto čeleď co jediný mo- 

 notypický genus (Troglocaris jest druhý genus této čeledi, nalezený 

 v jeskyních krasových, [16. pag. 239. — 240.]) a tvoří vlastně sám 

 pro sebe v této části geografické arey Atyid zcela samostatný okrsek. 

 Ukazuje se zde opět, že tak jako v systematice Atyaéphyra zaujímá 

 zvláštní postavení k oběma subfamiliím své čeledi (subf. Xiphocarinae 

 a Atyinae), tvoříc jakýsi přechod mezi oběma, že i v geografickém 

 rozšíření má své určité charaktery, které sice v hlavních rysech kryjí 

 se s charaktery geografického rozšíření Atyid, ale liší se přece 

 od těchto zvláště pokud se jedná o její stáří co formy sladkovodní. 



Jak v následujícím pojednání ukážeme, geologické stáří sladko- 

 vodní pánve skadarské poukazuje ku mnohem mladšímu stáří Atyaë- 

 phyry co formy sladkovodní, nežli jaké bychom jí přisuzovali dle ve- 

 likého stáří ostatních forem celé této sladkovodní čeledi Atyidae. 

 Věc tato pravděpodobně platí nejen pro lokalitu jezera skadarského, 

 nýbrž nejspíše též o ostatních lokalitách jihoevropských ve středo- 

 moří. — 



Žádná z dosud známých lokalit Atyaëpliyry v okrsku středo- 

 zemním není výlučně vnitrozemskou, nýbrž všechny jsou pobřežní, 

 jsouce buď v přímém neb nepřímém spojení s mořem. Tak tomu jest 

 pro naleziště západo-středofrancouzská : Mayennu, Sarthu a ostatní, 

 kteréž co přítoky Loiry jsou jejím prostřednictvím v přímém spojení 

 se zálivem biskajským, do něhož vúsťuje i jihofrancouzská 1' Adour a 

 Garonna, kterážto poslední sice co lokalita se přímo neuvádí, ale jest 

 Canalem du Midi spojena na jihu se zálivem lionským. O přímé 



