

8 XI. Arthur Brožek : 



rozděliti je na 3 skupiny dle různé jejich velikosti a za každou sku- 

 pinu vzíti dva celé, neporouchané zástupce. 



Chitinové útvary, jichž variabilita zkoumána, počítány byly 

 prostě dle 326 výkresů rostra a dle 314 obrazů telsonů, pořízených 

 kamerou. Měření dimmensí tělesných provedeno bylo okularním mi- 

 krometrem, při čemž jeden dílek mikrometru vzat za základní jed- 

 ničku, v níž veškerá měření (pokud se Atyaëphyry týče v tabulkách 

 této práce (v části II.) byla registrována. Objektivní hodnota této 

 jedničky (X) stanovena byla v našem případě dle průměru z 11 po- 

 zorování tak, že jednička X == 0*03672 mm. 



Velikost uhlů změřena byla na základě odečtených délek okul. 

 mikrometrem jednak dle geometrické konstrukce trojúhelníkové po- 

 mocí úhloméru, jednak velikost jejich vypočítávána. Tu pak úhel 

 po straně na kroužcích tegumentu IV. a V. q jest 2 i? — a, kdež 



a l/ (s— e) (s—ď ) 



tg 2 - V 8 (8-f) 



a hodnoty délek e, d, /', jakož i polovičního součtu jejich (s) brány 

 jsou v jedničce A. Dále nutno poznamenati, že u Palaemonetů, kde 

 pro velikost měření pomocí okul. mikrometru činilo jisté obtíže, mě- 

 řeno bylo jednak kružidlem, jednak milí. měřítkem a výsledky byly 

 pak vzájemně srovnávány. Při celkovém stanovení dimmensí byla 

 individua v lihu, jinak rozpraeparované části jehlami nalézaly se 

 v glycerinu. Konečně bylo přihlíženo k tomu, aby individua a jejich 

 části měřeny byly v téže poloze, z téže strany, dále, aby objekty při 

 pozorování tlakem sklíček nebyly deformovány, pokud ovšem tomu 

 zabrániti bylo možno. 



Dále připomínám, že v I. části své práce o variabilitě a kor- 

 relaci chitinových produktů tegumentárních Atyaëphyry, pokud se 

 v ní jedná speciálně o číselná řešení algebraických formulek, přidržel 

 jsem se zcela téhož způsobu a postupu, jak jej udává G. Duncker ve 

 své práci: „Die Methode der Variationsstatistik". (Leipzig. 1899.), 

 v níž ve stručné a přehledné formě podává základní pojmy variační 

 statistiky a korrelace dílem na základě odborné literatury, zvláště 

 dle prací Wkldonových a dle prací anglického mathematika K. Pe- 

 arsona,*) dílem na základě vlastních studií. Řídil jsem se zcela jeho 

 postupem z těchto důvodů: 1. že řešením algebraických vzorců a je- 



*) Proč. Roy. Soc. London: 1893. V. 54. p. 329—333; 1895. V. 57. p. 257—260. 

 V. 58. p. 240—242; 1896. V. 59. p. 69—74, 301—305. V. 60. p. 273—283; 1897. 

 V. 60. p. 489—498. V. 61. p. 343—357, 491—493. V. 62. 173—175, 287—290 5 

 1898. V. 62. p. 386-412. V. 63. 413—417, 417—420. 



