Variačně statistická zkoumání na Atyaëphyra desmarestii (Joly,). H 



Báse, jíž rostrum při pohledu shora přechází mezi oběma, 

 pravým i levým trnem supraorbitálníni v tégument carapaxu byla 

 měřena a vykazovala hodnoty: průměrnou 17-36 A, maximální 21 A 

 a minimální 14 d. 



Rozšíření sploštilé části rostra, jakož i jeho tvar scalpellu po- 

 dobný jest patrný při pohledu se strany. (Viz sérii roster čís. 1. str. 25.) 

 Jeho celý hřbetní okraj jest přímý, ale vlnitě, následkem insercí celé 

 řady drobných, trnovitých zoubků zprohýbaný, kdežto spodní okraj 

 uprostřed délky rostra obloukovitě (slabě) se prohýbá a sice právě 

 v těch místech, kde v normálních případech, (kteréž odpovídají 

 sérii kreslených roster) sploštěná rozšířenina vybíhá ve spodní ploché, 

 do chitinu jakoby vykrojené, spodní zuby, obyčejně v menším počtu 

 pohromadě sestavené. V této sploštilé části jest také rostrum nejroz- 

 šířenější, kdežto směrem ku předu zužuje se ve špičku. Také na zad 

 směrem k basi mírně se sužuje, takže do plochy při basi jest méně 

 rozšířené. Jeho osa jest počínaje od base asi do poloviny délky oble 

 po obou stranách kýlnatě vypuklá. Měřením získal jsem pro uve- 

 dené části následující hodnoty. Pro délku svrchní rovné hrany, kteráž 

 jest totožná s délkou rostra rozměry již uvedeny byly. Šířka ve střední 

 ploché partii [v tab. dim. tegumentu označena jest písmenem C] shle- 

 dána: průměrná 9*2/1, maximální 12 A a minimální 6 A. Šířka splo- 

 štění při basi [v tab. I. označena d] shledána: průměrná 7*2 A, ma- 

 ximální 10 A, minimální 5 A. [Obě uvedené dimmense jsou úměrné 

 přímo s velikostí roster a varirují jen nepatrně.] Právě tak jako tvar 

 rostra se strany, tak také řada drobných, husté sestavených, trnovitých 

 zoubků na hoření straně a ploché zuby spodního okraje tvoří zcela 

 typický znak pro Atyaëph. desmarestii. 



Právě tak jako u Palaemoneta a sice obou jeho specií varians 

 i vulgaris pozorován byl počet svrchních i spodních zubů rostra co 

 silně variabilní 10 ), tak i u Atyaëphyry pozorována táž vlastnost a sice 

 u svrchních i spodních zubů, od sebe však morfologicky se lišících, 

 kdežto u Palaemonetů stejných. Tak Heller [16] udává při klassi- 

 fikaci tohoto rodu počet svrchních zoubků v mezích 22—30, pro spodní 

 ploché zuby 9 — 12 (!), Joly [11.] upozorňuje při popisu rostra na 

 varirující počet svrchních zoubků, kreslí pak v tabulkách svrchní 

 zoubky v počtu: 30, 25, spodní zuby v počtu: 8, 10. 



Na svém materiálu pozoroval jsem počet svrchních zoubků 

 v mezích: 17 — 32, maximum pro 24 — 25, kdežto spodní, ploché zuby 



10 ) [I«-] [2,] 



