12 XI. Arthur Brožek: 



pozoroval jsem v počtu rovněž silně variabilním v mezích: 1 — 8, 

 maximum pro 4 zuby. Kdežto svrchní zuby, resp. počet jejich pohy- 

 boval se celkem v těchže mezích — jestliže přihlížíme pouze ku 

 empirickým výsledkům statistického šetření — na mém materiálu jako 

 Caridinách jihofrancouzských, jest zajímavé, že počet spodních zubů 

 má hranice stejně sice rozsáhlé, jako uvádí Heller a Joly, ale ve- 

 likostí jim vůbec se nerovná, ba docela maximální počet spodních 

 zubů 8, na jediném ze 326 mých exemplářů se vyskytnuvší nedosahuje 

 ani minimálního počtu jedinců francouzských lokalit. 



a) Variabilita v počtu svrchních zubů. 



Zoubky tyto mají tvar drobných, kůželovitých trnů s okrouhlou 

 basí, jsou odčlánkované, ale pevně ku svrchní hraně přisedlé; sesta- 

 vují se do jediné řady, někde řídce, jinde hustě, po celé délce rostra. 

 Kada ta počíná na zadním konci několika zoubky, které sedí na ca- 

 rapaxu a sice na hraně rostra přeměňující se v kýl, nepatrný do 

 plochy tegumentu se rozšiřující a zanikající. Basemi vtlačují se zoubky 

 do okrajní hrany (následkem toho vlnitě zprohýbané) a špičkami jsou 

 obráceny ku předu tak, že jejich osy stojí šikmo ku délce rostra. 

 Všechny zoubky jsou normálně stejné velikosti, délka jejich jest asi 

 3násobná průměru okrouhlé jejich base. Za každým zoubkem při basi 

 sedí 1 — 2 i 3 (v zadní partii řady) štětinky (jednoduché, holé). 



Počet jejich, jak povšechně jsem v předcházejícím ukázal, vari- 

 ruje. Meze variační, kteréž jsem na svém materiálu shledal a kteréž 

 dosti dobře se kryjí (ne zcela) s těmi, které uvádějí se v literatuře, obsahují 

 vždy velký počet různých variant. Tak variační rozsah 11 ) mého 326 exem- 

 plářů čítajícího materiálu (n = 326) obsahuje celkem 15 různých variant 

 empiricky konstatovaných. [Dle Jolt-Iio a Hellera jen 9 různých 

 empir, variant.] Naproti tomu ukázalo se, že při theoretických vý- 

 počtech bylo nutno předpokládati ještě větší počet variant: 22 a sice 

 tak, že bylo supponováno ku pozorovaným variantám ještě 7 variant 

 příslušných ku theoretickým frequencím. 



Počítáním trnů na hoření- straně rostra u všech 326 individuí 

 zjistil jsem ku empiricky stanoveným variantám následující empirické 

 fréquence : 



I varianta: 17 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 

 P '| fréquence: 4 5 10 21 36 47 48 50 36 27 20 



"J „Variationsumfang". [1.] „Abänderungsspielraum". [23. pag. 311 — 314.] 



