14 XI. Arthur Brožek: 



riační prostora, 13 ) tím jest přirozené variační polygon nižší. Tak jest 

 variační, empirický i theoretický polygon pro svrchní zuby rostrální 

 značně nízký vůči ostatním čtyřem polygonům; vykazuje ovšem také 

 mnohem větší rozsah variant (variační rozsah má 22 variant) nežli 

 kterýkoliv z ostatních v této práci. 



Ze stanovené, empirické, variační řady možno dále přímo vypo- 

 čítati průměrnou, střední, theoretickou hodnotu varirujícího znaku 

 (= průměrnou theor. variantu), jež obecně se označuje M. Definici 

 i způsob vypočítání její vysvětluje rovnice : 



n 



v níž / značí frequenci, V přidruženou k ní variantu a n počet 

 exemplářů celého materiálu. V našem speciálním případu pro varia- 

 bilní počet svrchních rostrálních trnů Atyaëphyry vypočítána jest tato 

 střední, průměrná (theor.) hodnota variant M = -f- 24*4049. 



Dle toho jest normální, nejčastěji též vyskytující se počet svrctr- 

 ních zubů rostrálních u exemplářů z této černohorské lokality prů- 

 měrně kolem 24. Graficky znázorněna jest střední průměrná hoduota 

 varirujícího znaku bodem M na ose úseček X, jenž také na našem 

 diagramu polygonu svrchních, rostrálních zubů i na všech ostatních 

 v naší práci jest označem M. Bod M jest zároveň průmětem kolmice 

 vněm vztýčené, jejíž délka jest těžnicí (F c ) theoretického, variačního 

 polygonu a současně jednou z ordinat variační křivky, na kteréž 

 všechny vrcholy theoretickému polygonu náležející se nalézají. V po- 

 stupu práce i na diagramu jest tato těžnice variačního polygonu, a sice 

 společná theoretickému i empirickému, znázorněna kolmicí v bodu M 

 označenou Y c . Délku její a to v jednotkách frequenci možno dle toho, 

 že jest ordinatou variační křivky, ovšem vypočítati tím způsobem, 

 že řešíme rovnici oné křivky pravděpodobnosti pro ten speciální 

 případ, že místo proměnné veličiny x v rovnici klademe délku úsečky 

 průmětu kolmice Y c do osy X (t. j. délku úsečky příslušné bodu M 

 co paty T c ). 14 ) 



13 ) Ku rozsahu variant vykládá O. Ammon. [23. p. 314.) „Der Abänderungs- 

 spielraum ist hier von sehr großer Bedeutung, den er erlaubt die Variationen, 

 von welchen ausgehend das Individuum sich an die mannigfachen Verhältnisse 

 des geselligen Lebens anzupassen befähigt ist." 



14 ) Délka úsečky Y c v jednotkách variant jest pro všeobecný tvar křivek 

 typu IV. dána rovnicí x c = M — M', kdež M značí průmět hledané Y c (rz střední 

 prům. variantu), M' pak jest z= M — md; 



[xc — -f- md]. 



