52 



XI. Arthur Brožek: 



se vždy do poloviny délky telsonu. Poslední pár v řadě na distálním 

 konci má vždy symmetricky vyvinuté trny na levo i na právo, kteréž 

 pak vždy těsně přiléhají ku delším krajním b. 



Rozestavení trnů v jedné i druhé řadě může býti dvojí : bud 

 intervally mezi trny jsou všechny stejně velké, aneb střídají se inter- 

 vally nahodilých délek. Stejně i různě velké intervally řady jedné 

 kombinují se s intervaly řady druhé bud stejně velikými neb nestej- 

 nými. V příkladech symmetrických a párových (č. 44. — 48.) jsou trny 

 na levo i na právo ve stejných vzdálenostech od sebe; v případech 

 asyminetrických, také párových neodpovídá rozestavení trnů jedné 

 řady rozestavení v řadě druhé. Viz obr. čís. 7. fig. 49. V příkladech 

 nepárových jsou ovšem tytéž případy. 



Ohr. 5. Serie telsonu sp. Atyaěphyra desm. sestavená pro variabilní počet distal. 

 štětin (od 8 — 4) při konstantním (5) počtu párů postranních trnů a. — [čís. 44.-48.] 



Největší část jedinců mého materiálu měla trny symmetricky a 

 párově vyvinuté, nicméně často vyskytovala se nepárovitost s asym- 

 metrií a tvořila vlastně abnormitu na lokalitě škadarské často opa- 

 kovanou. 



Dle svého pozorování jest normální párovitost trnů porušována 

 hlavně dvojím způsobem, jednak rastem telsonu, zvláště do délky, 

 jednak vznikáním neb zanikáním trnů do párů příslušných. 



1. Nestejnoměrným růstem do délky sbližují neb oddalují se 

 trny jedné neb současně obou řad. Oddalování neb sbližování týká 

 se buď trnů jednoduchých nebo podvojených. Zvláště podvojené trny, 

 původně odpovídající jednoduchému, růstem telsonu do délky od sebe 

 tak se odsunují, že zaujímají často taková postavení, jako' by byly 



