O původu a osudech t. zv. jádra žloutkového. 5 



Že taková bipolární radiace může býti platnou pro veškeré mla- 

 distvé oocyty již v prvých stadiích růstu, přesvědčil jsem se i při 

 nahodilém prohlížení sérií vaječní kern Porcellionů, které v našem 

 ústavě za příčinou vývoje žloutkových elementů byly pořízeny drem 

 Menclem. Tam zrovna tak vystupují centrioly a paprsky plasmatické 

 na jich obvodu jako u Enchytraeů, tedy ve skupinách systematicky 

 tak vzdálených. 



Radiace bipolární v nejmladších oocytách jest zajímavou ve dvou 

 směrech. Předně: že jsou to centrioly, na jichž periferii se těsně 

 radie přikládají, ano s nimi nezřídka splývají, takže se zdá, jakoby 

 centrioly povstaly splynutím radií. Mnohdy nebylo ani rozpoznati tuto 

 inserci paprskovou, ježto se vůkol centriol rozkládá temně zbarvená 

 skupina zrnek — mikrosomů, z nichž radie sestávají. 



Zkrátka jeví se zde doklad pro výklad, který jsme podali (Vej- 

 dovský a Mrázek), že paprsky svádějí centripetálně mikrosomy v nej- 

 bližší okolí centrioly, aniž by v prvém tomto stadiu tvořily centro- 

 plasmu čili „centrosom" ve smyslu JBoverihö, O tomto útvaru není 

 v prvé této době ani stopy. 



Za druhé zasluhuje tato bipolární radiace povšimnutí proto, že 

 se objevuje již ve stadiu, kde jádro jeví se ve stadiu klidu, jak jsme 

 zvykli označovati veliké, mfškovité, přesně opsané a tuhou blanou 

 ohraničené jádro s nukleolem, sítivem a hojnou šťávou. V tomto tvaru 

 skutečně objevuje se jádro v každém vajíčku mladších oktád. Jádro 

 takové jest váčkovité, velikým nukleolem opatřené, kdežto chroma- 

 tická vlákna scházejí a jen sítivo lininové, uzlinaté prostírá se v hojné 

 šťávě jaderné. Teprve když buňky oktád vyrůstají ponenáhlu v mladá 

 vajíčka, nastává změna ve všech komponentách; ooplasma houstne, 

 třeba neobsahovala dosud nijakých základů zrnek žloutkových. Struk- 

 tura ooplasmy pro hustotu jest nerozluštitelnou. Nukleol nezměněný. 

 Lininové sítivo jeví se ve spůsobu křivolakých, hadovitých vláken 

 z jemných uzlin se skládající. Chromatin dosud se na vláknech těch 

 nejeví, vázán jsa patrně na nukleol. Uentrosfery polární značně vy- 

 rostly. Centrioly leží těsně na bláně jaderné, dlouhé a hustě seřaděné 

 paprsky tvoří velikou sféru, leč ještě se připínají paprsky přímo na 

 centriolu, neb dosud není vyvinuta centroplasma. To vše lze pohodlně 

 shledati u mladých vajíček zvláště Fridericia hegemon Vejd. U Ench. 

 humicultor a Mesenchytraeus setosus vidno však již v těchto stadiích, 

 že se v nejbližším okolí centrioly utvořil jasný plasmatický dvůrek 

 — centroplasma, s níž souvisí husté paprsky cytoplasmatické č. sféra. 



