O významu mescnchymových myoblastů iutravasálných. 7 



větvené myoblasty jsou tu přítomny; též „unipolární" buňky svalové 

 se objevují, jevící se jakožto elementy na jednom pólu naduřelé, s cyto- 

 plasmou a velikým jádrem a dlouhým výhonkem, v němž opět vine 

 se fibrilla svalová. A právě tyto jednodušší buňky mají význam zvláštDÍ 

 pro elementy, z nichž se skládají t. zv. klapky cévní Lumbricidů a 

 příbuzných skupin. 



U jiných druhů, jako Fridericia Zykovi, jeví se popsané elementy 

 buněčné v modifikovaných tvarech, leč nelze nepoznati, že i tyto, na- 

 mnoze vřeténkovitě prodloužené elementy jsou buňkami svalovými 

 v podélné ose cévy se prostírající. 



Ze všech ale věcných skutečuostí popsaných jde na jevo, že 

 intravasáltií buňky nelze vykládati za „žlaznaté" neb „lymfatické", 

 dokonce pak ne za „tělíska krevní" neb buňky „endothelové". Při po- 

 suzování morfologické hodnoty bude nám se vrátiti k prvotnému vý- 

 kladu mému, že jsou to ~buïiky svalové, jež asi mají důležitý význam 

 fysiologický. Ten pak jest na snadě. Mesenchymatické svaly smršťují 

 se jen částečně, totiž ve výhoncích, v nichž probíhají fibrilly svalové. 

 Plasmatická část s jádiem zůstává při kontrakcích neúčinnou, jevící 

 se jakožto těleso, jež po způsobu záclonky může uzavříti lumen cévy. 



Jest pak důležité, že se svalové buňky ty soustřeďují skoro vý- 

 hradně na objemné nádory srdce před sinem střevním, v nichž se 

 musí nahromaditi veliké množství tekutiny krevní. Další část přídy 

 cévní jest značně zúženou. Kdyby tedy náhlými kontrakcemi přešla 

 krev z nádoru do zúžené cévy přední, musilo by nastati náhlé nahio- 

 madění krve v této ztenčené části, což by mělo za následek porušení 

 stěn cévních. Může se tedy díti proudění krve z nádorů ku přídě jen 

 ponenáhlu a regulátory tohoto oběhu mohou býti ztažitelné intrava- 

 sální myoblasty, jež slouží jako závěrky při silných kontrakcích stěny 

 cévní, samy jsouce při této činnosti řízeny kontrakcemi fibrill vlast- 

 ních. Jsou tedy myoblasty intravasální primitivními klapkami cévními. 



Z mnohých stran stotožňují se popsané elementy svalové s t. zv. 

 buněčným tělesem srdcovým, „Herzkörper" autorů. Tak zvláště se 

 strany J. Nusbaüma a nověji Langa. Mezi roupicemi jest to dosud 

 rod Mesenchytraeus Eisen a Stercutus Mich., u nichž tento buněčný 

 orgán jest znám. Ve střední čáře na spoclině srdce táhne se toto 



