O vý?namu nieseiicbymovýcli myoblastíi iutravasólnýcli. \\ 



stata těchto stonku. Neboť v ose stonku nalezneme temně zbarvenou 

 fibrillu, táhnoucí se celou délkou, až v nádoru nedaleko jádra za- 

 končuje. Není pochybnosti, že zde máme tedy s touže fibrillou co činiti, 

 jako v srdci Enchytraeidů, a že klapky Lumbricidû a pijavek sestá- 

 vají tedy ze svazků svalových fibrill podélných, jichž naduřelé části 

 plasmatieké s jádry jeví se jakožto sa rko plasma. 



Dřívější různé názory, proslovené o funkci těchto klapek, jakoby 

 na př. sloužily ku tvoření tělísek krevních (Kupffer, Vejdovský, 

 Beddard, Beugit, Lang), anebo i nejnověji (1903) proslovený názor 

 Rosúv, že zde máme co činiti se žlázami chloragogeními endovasku- 

 lárními, a podobné jiné náhledy, musí ustoupiti nyní výkladu, kde 

 klapky cevoí nejsou ničím jiným než myoblasty mesenchymatické, 

 jednopólové, tvořící v souboru svém důležitý apparat regulační při 

 oběhu krve. 



Všeobecné. 



Histologická struktura cévní soustavy byla vždy předmětem 

 sporných názorů. Hlavně jedná se o otázku : Jest himcn cev vyloženo 

 endothelem neb epithelem čili nic? V ohledu genetickém pak vyplývá 

 otázka druhá: Čemu odpovídá dutina cévní soustavy a jaluj jest fyllo- 

 genetický původ její? 



K zodpovědění těchto kardinálních otázek vyjdeme z ú>ahy dutin 

 tělesných, jakéž se na příčném řezu segmentovaného těla obratlovce 

 neb annulata jeví. Rozeznáváme zde: 1. střední dutinu hypoblastovou 

 5. gastrocoel. tvořenou z epithelu zažívacího. 2. Po obou stranách 

 gastrocoelu, nehledíce k sinu střevnímu, prostírají se párovité dutiny 

 coelomu, vyložené peritonaeem ; tato dutina v moderních názorech 

 označuje se jakožto gonocoel. 3. Posléze máme co činiti s dutinami, 

 v nichž koluje tekutina výživná, krev, totiž s cévami čili dutiuami 

 „haemocoelními". 



Tyto poslední dutiny jsou předmětem našich úvah. Ony liší se 

 strukturami svými od obou dutin předešlých, ježto sestávají pouze 

 z elementů stažitelných, lépe řečeno svalových Dutina hlavních cev, 

 srdce a břišní cévy, postrádá epithelu, neboť to. co se dříve za buňky 

 epiteliálné vykládalo a ještě nejnověji (Schneider) vykládá, není ničím 

 jiným, než právě jádry a sarkoplasmou podélných myoblastů. Ve speci- 

 álném případu poznali jsme, jak intravasale elementy t. zv. klapek 

 Lumbricidû etc., i stažitelné elementy v srdci Enchytraeidů, jakožto 



