12 XV. F. Vejdovský: 



vysoce organisované myoblasty, mesenchymatickýni buňkám prvotné 

 dutiny tělesné larev odpovídající. 



Avšak i vlastní stěny cev hlavních z těchže kontraktilních ele- 

 mentů sestávají ; podélné a zvláště okružné fibrilly jsou na cévách 

 těchto podstatnými elementy, jež při funkci oběhu krevního hlavuí 

 úlohu hrají. Neméně i kličky postranní z buněk svalových se skládají. 



Tudíž veškeré cévy jsou ze stažitelných, svalových buněk tvořeny 

 a není jiného epithelu na nich přítomno, než povrchového peritonea, 

 kteréž se jen sekundárně z coelomu na stěnách cev rozvinulo. 



To neplatí pouze o soustavě cévní annulatů, nýbrž theoreticky 

 i o cévách měkkýšů, členovců a obratlovců: Není vniterného endothelu, 

 jakž jsem se přesvědčil u korýšů a o srdci Ammocoeta. Jednotnost 

 stavby cévní soustavy jest pro veškery typy členitých zvířat platnou. 



Musila vzniknouti tudíž cévní soustava jen z kontraktilních 

 buněk, jež nepříslušely prvotně buňkám dutiny životní č. coelomu, 

 nýbrž měly původ jiný. Jaký jest původ tento, nemožno dnes přesně 

 zodpověděti následkem nedostatečných soustavných badání embryo- 

 logických o vzniku soustavy cévní. Solidní základy cévy břišní, jakéž 

 jsme s Kovalevským souhlasně popsali, patrně jen z myoblastů se- 

 stávají, mezi nimiž sekundárně lumen povstává. 



Zdánlivě odpovídá výklad tento názorům, jež proslovil přede mnou 

 již Berou a částečně pak E. Meter a Lang. Leč theoretické výsledky 

 této práce spočívají na zcela jiných základech empirických a metho- 

 dických. V definitivní práci bude totiž ukázáno, že zprávy R. S. Beugha 

 o struktuře cévní soustavy annulatů jsou vůbec pochybené, ježto methody 

 tohoto autora byly zcela jednostranné a mohly vésti k výsledkům tak 

 zvláštním, jakoby na př. srdce annulatů vzalo původ svůj ze dvou 

 zdrojů, jednou z buněk svalových na straně svrchní, po druhé z pe- 

 ritonea dutiny tělesné na straně spodní. 



Při všeobecném posuzování svalové soustavy bere se namnoze 

 zřetel pouze na vlákna svalová, jež z epithelu původ svůj vzaly. Otázka, 

 zdali i buňky mesencliymové mohou se změniti v elementy svalové, 

 byla celkem málo propracována; výsledky nové však souhlasí ve větě, 

 že na př. svaly obratlovců jak stěny tělesné, tak okončin mohou míti 

 původ i epithelialný i mesenchymatický (Byrnes 1898), jak před tím 

 1886 dokázal i Hamann u Echinidů. Ovšem ale o genesi myoblastů 

 mesenchymatických zevrubnější zprávy jsou vzácné ; připouští se pouze, 



