XVI. 



Příspěvek k seznání různých druhů skořice. 



Josef Hanuš. 



(Předloženo v sezení dne 13. května 1904.) 



Potkáváme se většinou spíše s důkladnými studiemi o mikro- 

 skopických vlastnostech skořicové kůry nežli o vlastnostech chemi- 

 ckých, čemuž porozumíme, uvážíme-li, že nebylo žádné přesné mothody, 

 dle níž by se dala určiti nejhlavnější součást skořice — aldehyd 

 skořicový a že kvantitativné rozdíly ostatních součástí jsou nepatrné, 

 kdežto odchylky v jejich mikroskopické struktuře dovolují učiniti si 

 z drobnohledného výzkumu dostatečný obraz nejenom o původu, ale 

 i o čistotě zkoušené kůry. 



Vzdor tomu pokouším se v této studii raziti cestu též postupu 

 chemicko-analytickému v obor rozpoznávání jakosti skořic. Nebudu 

 přihlížeti však ke všem látkám v kůře skořicovníku se nacházejícím, 

 nýbrž budu sledovati pouze rozdíly ve procentovém složení nejdůle- 

 žitější součásti — aldehydu skořicového. Úkol tento byl mi usnad- 

 něn tíia, že se mi podařilo vypracovati snadnou a rychlou methodu 

 na stanovení tohoto aldehydu i v tom případu, máme- li pod rukou 

 jen skrovný vzorek skořice. Dopodrobna methoda tato vypsána byla 

 již dříve*), uvedu pouze její princip: Rozemletá skořice destilluje 

 se s vodní parou, destillát vytřepe se éterem a zbytek po odpaření 

 éteru rozptýlen ve vodě sráží se semioxamazidem ; vyloučený azon 

 se váží. 



Opatřil jsem si z některých pražských obchodů běžné vzorky 

 celistvé skořice, rovněž požádal jsem o ně obchodní domy Schimmel 



*) Věstník král. čes. společnosti nauk v Praze, XLIV. 1903. 



Věstník král. české spol. nauk. Třída II. 1 



