4 XIX. Rud. Vondráček: 



selnatýni, pak důkladně vodou, vysušena při 150° a uschována v eksi- 

 katoru nad draslem. 



Do odměrné baňky (ovšem řádně vyvařené) obsahu 100 cm 3 od- 

 měřeno 50 cm 3 roztoku, 1 g černi a doplněno vodou ku známce. Je 

 tedy a roztoku v baňce obsaženého na počátku pokusu -f- 9 , 55°. (Malý 

 objem platinové černi možno zanedbati.) Baňka uzavřena vyvařenou 

 korkovou zátkou a opatřena dlouhou kapillární trubkou, působící co 

 zpětný chladič. Zahřívání dělo se na vroucí vodní lázni. V určitých 

 dobách vyjmut vzorek a polarisován při teplotě 15° C. 9 ) Získána tak 

 řada čísel (L). 



Po inversi roztok odlit: reaguje vůči kongočerveni kysele. Ku 

 titraci 50 cm? roztoku spotřebováno 04 cm 3 V 10 n. KOH. 



Platinová čerň pak vyvařena opětovně vodou, by zbavena byla 

 ziuvertovaného roztoku cukerného, načež přidáno opět 50 cm 3 roztoku 

 sacharosy a doplněno ku známce vodou. Když potom zahříváno bylo 

 na vroucí vodní lázni, získána řada čísel (II.). 



Tekutina, jež nyní reaguje neutrálně, opět odlita; platin vá čerň 

 opět důkladně promyta vodou a sušena při 150° C, při čemž banka 

 uzavřena byla rourkou s KOH, aby snad čerň při sušení nepohlcovala 

 kyselin z atmosféry. 



Když pak opětně zahřívána tato platinová čerň s cukerným roz- 

 tokem, získána byla řada čísel (III.). Tekutina je slabě kyselá: 50 cm 3 

 vyžaduje ku titraci - 3 cm 31 lion. KOH. 



hod. 



4 „ 



6 » 



7 „ 



Tyto tři řady čísel jsou výmluvný. V prvém pokusu použito 

 bylo platinové černi nasycené kyslíkem. Sacharosa ji zredukovala, 



I. 



II. 



III. 



+ 9-55° 



+ 9-55° 



-f 9-55° 



+ 0-20 



+ 9-35 



-f 1'30 



- 115 



+ 9-25 



-f 0-20 



-2-15 



— 



— 



— 2-65 



+ 9-10 



— 1-20 



9 ) Methode této, jíž také použili Raýman a Šulc, právem vytýká Kullgren, 

 že nehodí se ku sledování průběhu rozkladu, ježto je tu nebezpečí mnohých 

 chyb. V případě mém jde však pouze o získání několika čísel relativních, a k tomu 

 tento způsob úplně dostačí. O.-tatně správných hodnot bylo by lze dosíci pouze 

 tenkráte, kdyby bylo rourou, v níž se reakce děje, stále otáčeno. Provedl jsem 

 tento pokus. Do dvou trubek skleněných odměřeno po 1 j 2 g platinové černi a 

 50 cm 3 roztoku sacharo3y. Obě zataveny a vloženy do vodní lázně: jedna veiti- 

 kálně, druhá horizontálně. Po třech hodinách vyjmuty a polarisováno." U verti- 

 kální klesla otáčivost z -|- 10'1° na -f- 3 - 2°, u horizontální až na -)- 2 - 5°. 



