2 XXIII. J. Milbauer: 



hřebeny pokryly se silnou vrstvou kysličníku železitého, PJyn v roz- 

 žhavené rouře usazoval černé zrcadlo (pro 1 l plynu nalezli 2,4 mg), 

 jež bylo čistým železem prostým arsenu, antimonu a uhlíku. Ochlazením 

 v trubici směsí ledu a sole kondensovaly z plynu kapky kalué tekutiny, 

 které okyseleny kyselinou solnou dávaly roztokem ferrokyanidu diasel- 

 natého temné modrou sedlinu. Dicke [Journal f. Gasbeleuchtung 

 u. Waserversorgung 1895. str. 4]. potvrdil tyto nálezy a uvádí, že 

 podobné na Aurových punčoškách na hořením jejich konci se železo 

 z vodního plynu usazuje. 



Silné poškozování zdrojů světelných ferrokarbonyly vedlo k řade 

 patentů, jež se obírají čistěním vodního plynu od těchto sloučenin. 

 Tak Strache*) radí vést vodní plyn do koncentrované kyseliny sírové, 

 jež absorbuje ferrokarbonyly. M. Breukelewen a A. ter Horst [Het 

 Gas. 1899. str. 17 1J vodní plyn zbavují těchto sloučenin železa vedením 

 plynu přes vlhký permanganat. Société Internationale du Gas d'eau 

 v patentu svém radí čistiti vodní plyn mastnými oleji. 



Guntz [Bul. Soc. eh. de Paris 1892. (3). 281] upozornil, že není 

 vyloučena možnost, že ve svítiplynu následkem přítomného kysličníku 

 uhelnatého bude také obsažen ferrokarbonyl. Cylindry, jež kryjí hořáky 

 plynové, obsahují sledy železa usazeného ve formě kysličníku. Shledal, 

 že když přidal masse, jíž čištěn byl svítiplyn, jemně rozptýlené železo, 

 že bylo možno ferrokarbonyl dokázati. 



Breukelewen a Horst [1. c] prováděli vodní plyn čištěný vatou, 

 rozžhavenou skleněnou rourou, při čemž na chladném místě roury 

 obdrželi nálet železa. Pokusy provedené se svítiplynem neprokázaly 

 žádného železa, i domnívají se, že pravděpodobné ferrokarbonyly ve 

 svítiplynu nebudou obsažen. Vodní plyn veden přes čisté železo jím 

 se obohatil, svítiplyn při témže pokusu železo neobsahoval. 



V příspěvku tomto dovoluji si poprati způsob práce, jíž měla 

 být přítomnost železa ve svítiplynu zdejším dokázána. 



Svítiplyn měřený plynovými hodinami, veden byl skrze filtry 

 skleněné, obsahující tři napjaté filtrační papíry Schleicher-Schüllovy, 

 promývačkou obsahující destilovanou vodu do cylindru, do něhož 

 vzduch potřebný ku hoření přiváděn ze spoda trubicemi ze dvou 

 stran, aby plamen klidně hořel. Vzduch čištěn dokonale vatou, pak 

 promývačkou obsahující kyselinu solnou, zředěnou stejným volumem 

 vody. Plyn shořoval v atmosféře obsahující kyselinu solnou. Produkty 



D. P. 72816. 24. února 1893. třída 26. 



