2 XXIV. Jar. Milbaner a Rud. Hac: 



Meineke [Zeit. f. anorg. Ch. II. 157 — 174] zkoušel účinek 

 sirnatanu sodnatého na jodkyan jak v kyselém tak i v neutralném 

 mediu. V kyselém roztoku prochází hladce reakce: 



2 JCN -j- 4 Na,S 2 3 + 2 HCl 

 = 2 Na. z S 4 6 -f iVaO + 2 AW + #(7iV, 



v neutralném probíhají ještě vedlejší reakce a tvoří se také sírová 

 kyselina, a to 1 mol. na 3 mol. jodkyanu. Poukazuje na civě nové 

 kvalitativní reakce na jodkyan, z nichž jedna jest založena na poznání 

 vytvořené sírové kyseliny účinkem sirnatanu v neutralném roztoku 

 a lze tak 0,8 mg jodkyanu ve 20 cm 3 poznat. Nutno zde však dbáti 

 toho, aby sirnatau byl prostý síranu ! Při druhém způsobu používá 

 reakce jodoškrobové. Ku roztoku jodovému, obsahujícímu jodkyan, 

 přičiňuje několik mg jodidu draselnatéhe a velice zředěný (ca. 1 j 1Q0 ri) 

 roztok sirnatanu, až žluté zbarvení skoro zmizelo, dále roztok škro- 

 bový — dostaví se reakce na volný jod daleko intensivnější, než 

 odpovídá stopám jodu, onoho resultujícího slabého žlutého zbarvení. 

 Analytik pracující v titraci jodové může dle Meinekeho tento rozdíl 

 poznat. 



Týž autor dává také dva návrhy na kvantitativní stanovení 

 jodkyanu v jodu. 



Titraci: Roztok obsahující jocl a jodkyan titruje nejprve sirna- 

 tanem v kyselém, pak v neutralném roztoku. V prvním případe 

 spotřebuje na 3 mol. jodkyanu 6 mol. sirnatanu, v druhém toliko 

 5 molekul na stejné množství, z čehož množství jodkyanu lze vypočísti, 



Vážkově: Stanovením vytvořené kyseliny sírové při titraci 

 v neutralném roztoku, při čemž nutno slepým pokusem zjistiti množství 

 sírově kyseliny v reagenciích a toto pak co korekci zavésti. V obou 

 případech však nalezené výsledky nejsou přízuivé. 



Přítomná práce obírá se vypracováním methody ku stanovení 

 jodkyanu vedle jodu a přiřaďnje se ku zprávě*), v níž poukázal 

 první z nás o možnosti určiti dusík v derivátech řady kyauové pomocí 

 methody Kjeldahlovy oxydací konc. kyselinou sírovou. V práci té 

 shledáno, že sulfokyanid draseluatý lze přímo kjehldalisovati, kdežto 

 u kyanidu L draselnatého nastávají nepatrné ztráty dusíku ve formě 

 kyanovodíku, jehož sledy při tom unikají, že však lze tomu zabrániti 

 a správných výsledků kvantitativních dosící přičiněním ťormaldehydu 



*) Věstník král. české společnosti nauk 1902. XLIV. 



