6 XXVII. Marie Slavíková; 



proužcích i shlucích. Zvedne-li se tubus až nelze jednotlivých jehliček 

 rozeznati, spatří se hnědě zbarvené pole. Při silnějším zvětšení a sni- 

 žování tubu intensita zbarvení hnědého se menší, někdy zbarvení 

 zdá se býti zelenějším, a na místech, kde jsou mezery rudami chudé, 

 objevuje se někdy jenom zelená hmota amfibolová. Jsou-li rudy vy- 

 vinuty způsobem silnějších jehlic nebo zruek, tu ani četná zrnka 

 rudní nezpůsobují hnědavého zbarvení. Patrně mechanická příměs 

 hojnější velmi jemné rudy způsobuje sesílení hnědého tonu, někdy 

 i nahnědlý ton sám. 



V některých hnědavých průřezech amfibolu upomíná podoba 

 jehlic a seřadění jejich dle vertikální osy na analogický zjev u dial- 

 lagu, jenže ovšem při poněkud pravidelnějším omezení takových zrn 

 amfibolových rudami bohatých je omezení toto vlastní amfibolu, tedy 

 omezení blízké prismatu amfibolovému, pročež nedá se souditi, že by 

 ruda ta byla původně snad uzavřena v diallagu zcela stejným uspo- 

 řádáním. 



Dosti často obsahují zrna amfibolová na jednotlivých místech 

 soustředěno nápadně mnoho rudy magnetitové v partiích velmi ne- 

 pravidelných, což, zároveň s měnlivostí hmoty amfibolové vůbec, zdá 

 se poukazovati na to, že hmota amfibolu takového nevyvíjela se ze 

 stejnoměrně složeného magmatu, nýbrž že magma, rozpouštějíc dříve 

 vyloučený diallag a olivin, jak z další úvahy zde podané vysvitá, 

 bylo místem poněkud měnlivé povahy. 



Někdy kolem kompaktního amfibolu nalezne se rámeček amfibolu 

 zeleného podobný jako kolem zbytku diallagu neb olivínu. Podstatným 

 znakem však je tu, že nebývá v nich přítomen spinell. Amfibol 

 těchto míst rostl asi z látky podobné, ale již poněkud dříve roz- 

 puštěné, nežli látka, z níž utvořily se rámečky amfibolové kolem 

 zbytků olivinu a diallagu, kdež jsou tyto produktem nejposlednějšího, 

 závěrného oddílu krystalla.ee. 



Aggregaty amfibolové bývají' poněkud různé povahy. Jedny jsou 

 složeny ze zrnek ve výbruse zelených střední intensity, pleochroických 

 mezi tonem modravě zeleným s prostřední absorbcí || c a zelenavě 

 žlutavým světlým tonem || a, nebo též někdy ze zrnek čirých, a jen 

 na kraji aggregatů zelenavých "až zelených. Bývají rudami nápadně 

 chudý. V jiných pak aggregatech přistupuje něco nahnědle zeleného 

 amfibolu, a v těch již spíše drobná neb i větší zrnka rudní se na- 

 leznou. Amfibolová zrna aggregatů vůbec bývají dosti často omezena 

 krystalograficky dle amfibolového prismatu, leč omezení konečné 

 i vůči amfibolu i vůči živcům bývá nepravidelné. Celkové- obrysy 



