186 



Denne Art er overordentlig let kendelig ved sine 

 lange Børster paa Dækvingerne og sit karakteristiske 

 Thorax, som, naar det ses i Profil, skraaner stærkt nedad 

 bagtil, hvorved der dannes en tydelig spids Vinkel mel- 

 lem det og Dækvingerne. 



S. lineatus. 



Linné Syst. Nat. Ed. X, 385; Stierlin 77; Reitter 17. 



Farven brunlig gul, uden Metalskær, Dækvingernes 

 afvekslende Mellemrum normalt lysere. Antenner og Ben 

 gulbrune, Laarene oftest .r.ørke. Hovedet fint punkteret, 

 over Øjnene tydeligt bredere end over Tindingerne. Snu- 

 den kun yderst svagt konkav. Thorax fint punkteret, 

 bredere end langt, bredest bag Midten. Dækvingerne 

 temmelig langstrakte og parallele. Forhofternes Ledgru- 

 ber naar ikke helt Afsnøringslinien, men er adskilte fra 

 denne omtrent halvt saa langt som Afsnøringslinien fra 

 Forranden.*) 4 — 5 mm. 



Meget almindelig paa Ærteblomstrede, især paa 

 Kløver, 



5. suturalfs. 



Steph. 111. Brit. IV, 138; Stierlin 78; Reitter 17; var. 

 ononidis Sharp Trans. E. S., 438. 



Farven stærkt varierende. Oversiden snart med, snart 

 uden Metalglans. Antenner og Ben gulbrune, Laarene 

 normalt mørke. Hovedet fint punkteret, over Øjnene 

 næppe bredere end over Tindingerne, idet Øjnene er no- 



*) Hos Reitter siges det, at Forhofternes Ledgruber naar Afsnø- 

 ringslinien, men dette er ikke rigtigt. Forholdet er i Virkelig- 

 heden som i Teksten beskrevet, og det samme gælder flere andre 

 Arter (f. Eks. siituralis og siiLcifrons), om hvilke Reitter ligeledes 

 siger, at Ledgruberne naar Afsnøringslinien. Imidlertid er For- 

 skellen mellem disse Tilfælde og dem, hvor Afstanden fra Led- 

 gruberne til Afsnøringslinien er lige saa stor som Afstanden fra 

 denne til Forbrystets Forrand, dog saa stor, at dette af Reitter 

 først benyttede Skelnemærke fuldtud bevarer sin Betydning for 

 Bestemmelsen. 



