193 



(5, Mellem- og Bagtarserne 

 lineære. 



Arterne er vanskelige at adskille, og Artsejendomme- 

 ligheden ofte kun fremtrædende hos ^J- Individerne. Sær- 

 ligt kendelige Arter er den brede C. latum, den forholds- 

 vis lange, parallelsidede og glinsende brunrøde C. rufes- 

 ccns og den ligeledes parallelsidede, mørke, brungule, 

 matte C. dentipcs. Vor mindst s]æ\ånt kr{,C.brunneum, 

 er derimod mindre karakteristisk, idet den varierer baade 

 i Størrelse, Form og Punktur, og da flere andre Arter, 

 særligt mellem 9 Individerne nærmer sig den i Udseende, 

 maa alle Kendetegn for denne Art særligt tages med i 

 Betragtning. 



Undergrupperingen tager først og fremmest Hensyn 

 til Fortarsernes Form og udskiller 4 Arter med lineære 

 Tarser (Underslægt Colon). Af de øvrige, der alle har 

 udvidede Fortarser, har af den nyere Tids Forfattere Gang 1- 

 bauer udskilt 1 Art, Reitter 2 Arter, som ensærligUn- 

 derslægt (Eiirycolon), hvis Hovedkendemærke er Hannens 

 mod Spidsen særligt brede, bøjede Forskinneben. Resten 

 henføres under den ældre Betegnelse Myloechiis som sær- 

 lig Underslægt. 



Antenneleddenes indbyrdes Længdeforhold er kun li- 

 det varierende og vanskeligt at benytte som Skelnemærke 

 mellem Arterne, medens Tykkelsen eller Bredden i en- 

 kelte Tilfælde, f. Eks. hos C.angiilare, hvor 8de Antenne- 

 led er smallere end 9de, afgiver et godt Kendetegn. For- 

 skelligheden i Punktur paa Thorax og Vingedækker er 

 ofte meget vanskelig at finde og kan for enkelte Arters 

 Vedkommende, særlig for C. brunneunfs, være endogsaa 

 i høj Grad varierende. En god klar Lupe viser ved ikke 

 for afgnedne Eksemplarer Forskel i Behaaring mellem 

 adskillige Arter, og sammenholdt med de øvrige Skelne- 

 mærker vil man da kunne sondre hver enkelt Art for sig. 

 — Som det af anførte vil fremgaa, bliver den tabellariske 

 Oversigt i l<orte Træk ofte mangelfuld for Colon'ernes 



