201 



ske smaa spidse Tænder paa Bagiaarene og med lige Bag- 

 skinneben, hvis Henførelse til amiipes motiveres ved An- 

 tennernes store Endeled. 



Af denne overalt meget sjældne Art henstaar et enkelt 

 Stykke i Zoologisk Museums Samling, taget i Jylland 

 ved Ry. 



5 C. dentlpes Sahlb. Sortbrun eller rødbrun mat eller 

 matgiinsende. Antenner, Palper og Ben rustrøde. Om- 

 rids aflang oval. Oversiden fin, tæt nedliggende, under- 

 tiden næsten filtet gulgraa behaaret. Hovedet mørkere, 

 tæt og fint, finere punkteret end Thorax. Antennernes 

 Led 1, 2 og 3 ens lange, ^ Gang længere end de lige 

 lange 4 og 5. Led 3 tyndest, hvorefter de øvrige jævnt 

 tiltager i Tykkelse til Køllen, der er jævnt kraftigt afsat, 

 og som bliver smallere mod Spidsen. Thorax er omtrent 

 I bredere end langt, fladt hvælvet, bredest henimod Bag- 

 randen, hvor det er af samme Bredde som Dækvingerne, 

 Baghjørnerne stumpe, næsten retvinklede, Punkturen jævn 

 fin og dyb, meget tæt, grovere end Dækvingernes. Scu- 

 tellum lille, afrundet, trekantet. Dækvingerne er svagt 

 hvælvede, omtrent | Gang længere end brede. Siderne 

 parallelle til Midten, hvorfra de konvergerer i Begyndel- 

 sen svagt, efterhaanden stærkere og mødes i en jævn, 

 oval Runding. Siderandene set fra oven synlige næsten 

 til Spidsen. Benene middellange. Fortarserne middel- 

 maadigt udvidede, noget mere hos ^J' end 9- Bagiaa- 

 rene hos J bag Midten med en lang, krum, bagtil rettet 

 Torn, der hos store Eksemplarer kan naa ud over Spid- 

 sen af Laaret, hos mindre knapt dertil. Bagskinnebenene 

 svagt krumme hos (^ eller lige hos begge Køn. 2 — 

 3,2 mm. 



Adskiller sig fra alle andre Arter, med LJndtagelse af 

 den bl. a. i Form afvigende latum, ved at Dækvingernes 

 Siderande set fra oven er synlige omtrent til Spidsen, 

 og ved Tornen paa Hannens Baglaar, som iøvrigt er fæl- 

 les Kendemærke for denne os^ efterfølgende Art. 



