268 



med temmelig svagt rundede Sider. Dæl<vingerne med 

 ganske korte, bagtil tydeligere, halvt opstaaende Børster. 

 Skællene spaltede dybt, dog ikke helt til Roden. 5 — 7 mm. 



Han: Forskinnebenene i Midten paa Indersiden med 

 en stump Tand, Udrandingen herfra til Spidsen stærkere. 



Hun: Forskinnebenene i Midten paa Indersiden med 

 en stumpvinklet Udvidelse. 



Almindelig paa Ærteblomstrede og Polygonum (Pile- 

 urt). 



P. viciae. 



Gyll. Ins. Suec. III, 101; Petri 30. 



Farven brunlig eller graalig, Dækvingernes ulige Mel- 

 lemrum med en Række mere eller mindre tydelige, sorte 

 Pletter. Antenner og Ben sorte, Skaftets Rod oftest lysere; 

 1ste Svøbeled c. 1| Gang saa langt som 2det. Snuden 

 forholdsvis slank, svagt krun]met. Thorax's Sider stærkt 

 rundede. Dyrets Bygning temmelig sammentrængt. 4,5 — 

 5 mm. 



Han: Sidste Bugled svagt afstudset og dets Bagrand 

 paa hver Side noget udbuet (hos Hunnen er sidste Bug- 

 led jævnt rundet). 



Denne Art er hidtil kun fundet i Marselisborg Skov 

 paa Skovvikke (Vicia syLvatica), især i stort Antal et en- 

 kelt Sted ved Skrænten mellem Silistria og Ørnereden. 



Blandt Arterne med tvespidsede Skæl er denne Art og 

 P. pedestris Payk. dem, hos hvilke Skællenes Spaltning 

 er mindst dyb, idet Spidserne er betydelig kortere end 

 den øvrige Del af Skællet. Hos de andre Arter, hvis Skæl 

 er spaltede men dog ikke helt til Roden (P. arator L, 

 miiriniis Fabr., variabilis Hbst. og plantaginis Degeer), 

 er Spaltningen derimod adskilligt dybere, idet Spidserne 

 er tydeligt længere end den øvrige Del af Skællet. Hos 

 P. elongatiis Payk., nigrirostris Fabr., trilineatus Marsh, 

 og meles Fabr. endelig er Skællene spaltede helt til Roden, 

 hos elongatus maaske lidt mindre udpræget end hos de 

 3 andre. 



