Om 

 nogle Zygæner og deres Snyltere. 



Af 

 J. P. Kryger. Gentofte. 



I Juli 1Q07 var der et meget stærkt Angreb af Zygæ- 

 ner (Z. lonicerae Esp. og navnlig Z. meliloti Esp.) i For- 

 tunens Indelukke i Dyrehaven, paa den aabne Plads, hvor 

 de om Vinteren døde Hjorte begraves. I Forpupnings- 

 tiden var Græsstraa, Smaatræernes Stammer, Stakitternes 

 Staaltraad o. s. v. fuldstændig oversaaet med Pupper. Et 

 Hegn af almindelig Hønsenetsstaaltraad, der omgav nogle 

 unge Birke, havde et meget mærkværdigt Udseende, idet 

 hver eneste Maske i Nættet var smykket af fire Zygæne- 

 kokoner. Da Sommerfuglene kom frem, og Æglægningen 

 begyndte, kunde de lave Planter, som voksede paa Plad- 

 sen, aldeles ikke rumme den store Mængde Æg, som 

 Dyrene lagde. Unge Bøge blev derfor i høj Grad an- 

 vendte af Hunnerne til Æglægningssteder. Ægbunker 

 fandtes i stor Udstrækning paa Undersiden af Bladene, 

 endog paa saadanne Blade, der sad i Mandshøjde. Af 

 disse Æg hjembragte jeg en Mængde for om muligt at 

 klække Snyltere af dem. De gav imidlertid alle, med Und- 

 tagelse af en eneste Portion, Zygænelarver. Denne ene Por- 

 tion mistede efter nogle Dages Forløb Zygæneæggenes 

 sædvanlige gule Farve og blev sort, og der klækkedes 

 da ogsaa d. 5. Aug. en Del Snyltehvepse af Slægten Tele- 

 nomus af disse Æg. Professor Dr. Kieffer, Lothringen, 

 der fik Dyrene oversendt til Bestemmelse, erklærede, at 



