2Q0 



Prosternums Forrand er hos nogle Arter (majalis, 

 melanophthalmiis, mfuLiis, sallcinus og dorsalis) i Midten 

 forsynet med et skarpt Indsnit, der paa hver Side begræn- 

 ses af en mere eller mindre tydelig, kort Længdekøl, hos 

 andre simpel eller dog kun ganske svagt udrandet, og 

 blandt disse sidste er der atter nogle Arter (longinianus, 

 tremulae, tortrix, validirostris, og hirtipennis) , hos hvilke 

 Forranden er forsynet med en Række fremstaaende Haar, 

 foruden de sædvanlige Haar, der findes paa Prosternum 

 hos alle Arterne. Disse Kendemærker kan det under- 

 tiden til en Begyndelse være noget vanskeligt at se, og 

 det anbefaler sig da paa nogle af de almindelige Arter 

 — f. Eks. taeniatus, tortrix og rufuliis — at fjerne Ho- 

 vedet, da Karaktererne saa ses lagt tydeligere, naar Dyret 

 lægges paa et lyst Underlag. Hovedet kan forøvrigt 

 anbringes i Prothorax igen, uden at Dyret behøver at lide 

 nogen Skade. 



Hannen kendes normalt fra Hunnen ved, at Snuden 

 er kortere, Antennerne indleddede nærmere ved dennes 

 Spids, Laarenes Tand stærkere, Forskinnebenenes Inder- 

 side stærkere buet og Thorax ofte tættere og grovere 

 punkteret. Desuden findes som Regel særlige Køns- 

 mærker paa Undersiden. 



Arterne regnes normalt for vanskelige at bestemme. 

 Dog er der blandt de danske Arter kun enkelte, som det 

 volder virkeligt Besvær at kende fra hinanden (taeniatus, 

 Dejeani og affinis) og selv disse kan bestemmes med 

 fuldstændig Sikkerhed. 



Af de her behandlede Arter har Dejeani Faust og 

 melanophthalrnus Payk. hidtil ikke været opført i vore 

 Fortegnelser. De har staaet ubestemte i Lærer L. An- 

 dersen's Samling, den første tillige i Zoologisk Museums 

 Samling og vistnok i flere Privatsamlinger. 



De fleste Arter lever paa Pil eller Poppel. Imago 

 udvikler sig om Efteraaret, overvintrer og træffes atter 

 fremme om Foraaret, ofte allerede paa Raklerne. 



