310 



D. Salicis. 



Walton An. N. Hist. 314. 



Brunlig, med spættet Tegning, Hoved og Snude nor- 

 malt sort. Antennerne forholdsvis korte, indleddede hos 

 (5 næppe saa langt, hos 9 rigeligt 1| Gang saa langt 

 fra Spidsen af Snuden, som denne er bred. 1ste Svøbe- 

 led knapt dobbelt saa langt som bredt, 2det lidt længere 

 end bredt, 3die — 7de tværbrede. 1ste Tarseled lidt længere 

 end bredt, 2det lidt bredere end langt eller omtrent kva- 

 dratisk. Laartanden svag, lidt stærkere hos J. Snuden 

 kraftig, svagt krummet, hos ^ næppe, hos 9 rigeligt saa 

 lang som Hoved og Thorax, med uregelmæssige Længde- 

 køle, ved Basis noget behaaret. Thorax bredere end langt 

 med svagt rundede Sider, fortil noget, bagtil svagt til- 

 smalnet. Punkturen temmelig tæt og kraftig. Dækvingerne 

 over Skuldrene tydeligt bredere end Thorax's bredeste 

 Sted, forholdsvis noget korte. Prosternums Forrand som 

 hos den foregaaende. 2 — 3 mm. 



(5: Bageste Del af Metasternum og forreste Del af 

 1ste Bugled med en flad Grube. Forskinnebenene hos 

 (5 og 9 svagt tvebugtede, svagest hos 9- 



Paa Pilearter, sjælden. Silkeborg, Ry, Funder, Lindum 

 Skov, Randers, Herning. 



Denne Art er kendelig ved sin ringe Størrelse. Fra 

 majalis, som den i denne Henseende ligner, adskilles den 

 let ved Manglen af det skarpe Indsnit paa Midten af 

 Prosternums Forrand, samt ved at Snuden normalt er 

 sort og forsynet med tydelige Længdekøle. Arten opføres 

 i alle mig bekendte Arbejder over Dorytomus blandt 

 Arterne med Indsnit paa Prosternums Forrand, men dette 

 beror paa en Fejltagelse(se nedenfor Side 315-16). Arten har 

 kun den samme ganske svage Udranding som taeniatiis, 

 affinis og DejeanL Den Vanskelighed, man hidtil har 

 anset for at være forbundet med Adskillelsen af salids og 

 majalis, falder herefter ganske bort. — De 3 Stk., der i 

 Zoologisk Museums Samling staar bestemte som Salicis, 



