VI. 



O hydrolytickém štěpení solaninu. 



Napsal F. Schulz. 

 Předloženo dne 23. února 1900. 



C. Zwenger 1 ) prvý rozpoznal glykosidickou povahu solaninu. 

 Získal cukr odštěpený v krystallech, které tály při 100° C, redukovaly 

 Fehlingův roztok a kvasily. Na základě toho Zwenger soudil, že jest 

 to cukr hroznový. Druhý produkt štěpný solanidin, látka dusíkatá, 

 jedovatá, jevil obecné reakce alkaloidův. 



O. Gmelin 2 ), jehož údaje liší se od prací ostatních autorů, 

 popírá přítomnost dusíka v solaninu, i v odštěpeném solanidinu. Co 

 do složky druhé souhlasí, že jest cukr hroznový, „který možno snadno 

 všemi jeho charakteristickými reakcemi zjistiti." Gmelin stanovil také 

 množství cukru v glykosidu, a udává, jako průměr tří stanovení, velmi 

 dobře souhlasících, 65 - 26% cukru. 



V obšírné práci C. Zwenger a A. Kind 3 ) potvrdili alkaloidickou 

 povahu solanidinu, 4 ) i řadí solanin mezi gluko-alkaloidy, doufajíce, že 

 budou nalezeny v přírodě i jiné sloučeniny toho druhu, jichž štěpné 

 produkty jsou alkaloidy nám známé, které teprve preparací byly 

 odděleny od složky cukrové, na niž v přírodě jsou vázány. Zwenger 

 a Kind získali větší množství cukru v bezbarvých krystallech, jevících 



x ) Lieb. Ann. 109.244. 



2 ) Lieb. Ann. 110.167. 



3 ) Lieb. Ann. 118,129. 



4 ) Nalezl jsem, že solanidin, jako valná část alkaloidův jest opticky činný. 

 Roztok 0-5921 g solanidinu v 32-663 g chloroformu, hutnoty 1-506, polarisován 

 v trubici 200 mm dlouhé, otáčel při 18° C — 6-2° Scheibler-Vcntzkeových- Odtud 

 použitím Landoltova převodného faktoru (ovšem ne bez chyby) přibližná otáčivost 

 pD= 39°. 



Tř. rnathematicko-přírodo vědecká. 1900. 



