O hydrolytickém štěpení solaninu. 7 



Vysušený solanidin znovu vařen s 2 u / HCl ; filtrát sražen louhem 

 a po nové filtraci roztok vařen s Fehlingovým činidlem. Pouze v prvém 

 případě nalezeno po delším varu zcela nepatrné množství Cu 2 0. 

 Solanidinchlorhydrát, zkoušen týmž způsobem, poskytl roztok naprosto 

 neredukující. — 



Ku další charakterisaci cukrů pokusil jsem se o přípravu difenyl- 

 hydrazonu, rozštěpiv za tím účelem 3 g glykosidu. Nepodnřilo se mi 

 však, získati nerozpustný hydrazon, jaký dává k. p. cukr konvol- 

 vulinu, jehož fenylosazon taje rovněž při 170° C. 12 ) Rovněž fenylhy- 

 drazinová zkouška na mannosu zůstala bezvýslednou. Soudím tedy, 

 s ohledem na práci Firbasovu, že jedním z cukrů je glukosa; o druhém, 

 methylpenotose, nelze zatím rozhodovati. Cukry vázány jsou v glyko- 

 sidu v poměru molekulárném. 



Poněvadž štěpením kvantitativným nalezeno pouze 90°/ sou- 

 částek, pátral jsem po složce třetí. Solanin výskytem svým v rostlinstvu 

 i účinkem mydriatickým připomíná tropeiny 1S ) ; i hledal jsem ve filtrátu 

 po solanidinu kyselinu, případně odštěpenou. Roztok byl přesycen 

 chlorovodíkem a vytřepáván aetherem, pak chloroformem ; zbytek neutra- 

 lisován ammoniakem, odpařen a vykrystallované soli extrahovány 

 absol. alkoholem. Nedocíleno však žádného výsledku. 



Ztráta mohla býti způsobena také porušením složek cukrových 

 dlouhým varem s kyselinou solnou a zejména působením louhu; 

 proveden tedy kontrolní pokus s 0*8099 g glukosy ; operací porušilo 

 se 0*0763 g cukru, tedy pro uvedené případy štěpení činila by ztráta 

 2 — 3 u /o ; u methylpentosy ovšem více. 



Pro nalezené množství cukru, vedle souhlasu obou rozborů, který 

 může býti nahodilý, svědčí také stanovení methylpentosy přímo v gly- 

 kosidu, provedené E. Votočkem, 14 ) z něhož vyplývá pro veškerý cukr 

 množství 41 'l°/ . Stanovení methylpentosy v solaninu methodou Voto- 

 čkovou, ku kterému jsem použil vetší množství glykosidu (3*6579 g), 

 nebylo možno provésti pro stálé kypění a bouchání tekutiny. 



Z nalezeného poměru cukrů k solanidinu vyplývá pro tento 

 molek. váha 386 g a podíl dusíka 3*63 /o- Zwenger a Kind nalezli 

 §•83% a 3'75°/o N. Možno-li tedy nalezené hodnoty vžiti za pravé, 



12 ) Věstník Král. České Spol. nauk 1899 XVII. 



13 ) Destillací malého množství solanidinu se zinkovým práškem získal jsem 

 olej, charakteristického zápachu pyridinového, který dával krystall. ssedliny 

 a H 2 PtCl 3 , K,Cr 2 7 , i kys. pikrovou. 



14 ) Véstník Král. Spol. nauk 1898. VIII. 



