3 Till. J. Kratochvíl: 



Kiemen jest vždy allotrimorfní a značí posledi.'i utuhlou sou- 

 částku jakožto zbytek magnátu po vyloučení všech ostatních součástek. 



Hornina právě popsaná jest tudíž povšimnutí hodná následujícími 

 vlastnostmi : 



1. že jest basickou facií žuly zdejší, vývoj její ze společného 

 magmatu počal vývojem jednoklonného pyroxenu, nejstaršího to kře- 

 mičitanu horniny, i jest sama starší odštěpeninou magmatu, nikoli 

 snad mladším zbytkem jeho, kterýžto vývoj shoduje se i s celým po- 

 stupem vývoje nerostných součástek žuly vůbec, dle něhož napřed 

 vylučují se součástky nejbasičtější, posléze pak se vylučuje křemen sám; 



2. že plagioklasy její nezřídka postrádají mnohočetného lamelo- 

 vání, za to však že jak v jednotných tak i v lamelovaných individuích 

 vyvinuta jest velmi často struktura zonální; 



3. že obsahuje trojí amfibol; 



4. že koncem tuhnutí plagioklasû nastalo urychlení krystalace, 

 částečně zřetelně působením tlaku snad najednou zvětšeného; 



5. že při krystalaci horniny zprvu poměry byly příznivý tvoření 

 se jednoklonného pyroxenu, najednou však poměry se změnily a na- 

 staly poměry příznivé tvoření se amfibolu, jenžto se pak vyvinoval 

 i na úkor staršího onoho pyroxenu. 



Variace podmínek krystalačních svědčí spolu se zřetelnými znám- 

 kami kontaktu v sousedních břidlicích, že faciès žuly právě popsaná 

 jest vlastním původním krajem žulové massy zdejší, nikoli snad krajem 

 pozdější nějakou dislokací vzniklým. 



Dioritická partie kraje žuly nad Sudovicemi. 



Hornina tmavé barvy, zrno nejčastěji 1 mm veliké. 



Hlavní součástky: plagioklas převládá, pak amfibol ponejvíce 

 tmavě zbarvený, jenž dle povahy průřezů jest opět trojí: hnědavě 

 zelený, obecný zelený a bledý amfibol po pyroxenu jednoklonném. 



Access, součástky : biotit, křemen, rudy (částečně zřetelný pyrit,) 

 apatit, malounko chloritu — pyroxen schází. 



Živce jsou plagioklasy. Dle povahy všech praeparátů převládá 

 labradorit basičtějšího oddělení, nemálo jest i oligoklasu, něco však 

 i členů řady bytownitové. Na štěpných lupéncích byly pozorovány 

 na př. úchylky ve stupních: 



na ploše oP při složení dle zákona albitovóho : 



u labradoritu: 9*1, 11-0, 11-5, 12'8, 



u oligoklasu často kolem 0° nebo 1°, 



