lg Vlil. J. Kratochvíl : 



často oblá a jen místem lze seznati přiblížení k obyčejnému krysta- 

 lovému tvaru dle ostroúhlých výběžků. 



Pyrit činí hrubší zrnka s výběžky částečně krychlovými. Uza- 

 víraje, ač zcela čerstvého vzhledu, tu a tam druhotný amfibol, vznikl 

 patrně aspoň částečně se druhotným amfibolem tímto. Také s dru- 

 hotným biotitem bývá pyrit srostlý. Zvětráváním pyritu vzniká limonit. 



Apatit vyskytuje se v podobě dlouhých šestibokých čirých sloupků 

 a obsahuje kapičky Čiré tekutiny a bublinky plynové. 



Hornina popsaná jest diabas, analogický diabasu od Krámů, do 

 jehožto pokračování přímo připadá. Ze pak mezi bodem jeho výchozu 

 a naleziskem Krámským hojné stopy téže horniny se vyskytují, lze 

 souditi bezpečně, že diabas Krámský pokračuje až nad ovčín Sudo- 

 vický. Poněvadž pak zachovává diabasový svůj charakter i v sousedství 

 samé žuly, nemůže býti výběžkem této. 



Diabas, Krámy. 



Hornina barvy černošedé až černé, s tonem do zelenavá nebo 

 do hnědá, nápadně tuhá. 



Hlavní součástky: plagioklas, pyroxen, druhotný amfibol. Acces- 

 sorické součástky : biotit druhotný, apatit, ilmenit, pyrit (snad všechen 

 druhotný), titanit. 



Struktura ofitická, ale teprve v tenkém výbruse patrná. Plagioklas 

 lištovitě vyvinut a různým směrem roztroušen, uzavřen jest v širokých 

 zrnech pyroxenu. 



Živce jsou plagioklasy ; převládá labradorit, jenž vyskytuje se 

 v členech basických i kyselejších. V některých partiích přimíseno jest 

 málo, v jiných dosti hojně oligoklasu. Vzácně vyskytuje se i orthoklas. 



Plagioklasy jsou značnou částí proměněny, t. j. zakaleny, málokdy 

 skoro čisté. Původně uzavírají něco drobných kapiček čiré tekutiny, 

 bublinek plynu a drobná zrnka tmavých rud, ilmenitu, magnetitu a 

 pyritu, rozkladem mění se na zoisit, epidot, světlou slídu, částečně 

 i na kalcit a křemen. Do zakalených živců stěhují se z okolí jehličky 

 novotvořeného amfibolu a šupinky biotitu ; zejména biotit činívá proužky 

 jemných šupinek nezřídka při kraji živcové lištny neb i uvnitř jakoby 

 zonální vrstvu. Také zdá se, že i drobné zrnko titanitu v roz větral ém 

 živci spatřitelné tu a tam jest pozdějšího původu. 



Pyroxen jest ve výbruse slabě narůžověle průhledný, allotrio- 

 morfně omezen, nepleochroický. Jeví obyčejnou pyroxenickou štěpnost 



