O některých massivnícli horninách. 21 



pro dvojlom táže čísla i tutéž orientaci jako augit v tabulkách M. Lkvy-Iio 

 a A. LACRoix-e. 1 ) 



Amfibol kompaktnější čísly pro dvojlom získanými jest bližší 

 obecnému amfibolu nežli aktinolithu, ojedinělé jehlice některé prozra- 

 zují pak přece dvojlom povahy aktinolithu, dosahujíce dvoj lomu asi 

 0*026, modravě zelené až asi 0*028. 



Kelief pyroxenu jest vyšší než relief amfibolu, poslední vyšší 

 než biotitu. 



Nejvyšší dvojlom biotitu byl určen na 0031, zoisitu pak mezi 

 0-006 a 0-007. 



Úhel os optických v pyroxenu i v amfibolu jest značně veliký, 

 u tohoto větší nežli u augitu. V jednom průřezu nemnoho odchylném 

 od roviny J_ na c byl odhadnut úhel 2E pro pyroxen na ca 100°. 



Biotit jest barvy hnědé, čině drobné šupinky vždy jen allotrio- 

 morfně omezené. Vyznačen jest pleochroismem s nevelkou absorpcí, 

 že upomíná tak na biotity minet a kersantitů. Šupiny jeho jsou tak 

 drobný, že jednoduchý ojedinělý lístek dle oP nelze nalézti, aby se 

 docílilo obrazu v konvergentním polarisovaném světle pomocí okuláru 

 CzAPSKi-ho. V amfibolech kompaktnějších bývá často nepravidelně roz- 

 troušen, kde však jest amfibol jehličkovitý, bývá nezřídka plocha oP 

 biotitu srostla s podélným směrem amfibolu. 



Apatit činí drobné čiré jehličky, místem zřetelně šestiboké s ma- 

 lounko póry čirou tekutinou a plynem naplněnými. Jest původní sou- 

 částkou horniny a náleží k nejstarším vyloučeninám. Objevuje se 

 v živcích uzavřen. 



llmenit a titanický magnetit jsou taktéž původní a s apatitem 

 nejstarší vyloučeniny magmatové v hornině. llmenit má na průřezu 

 podobu lišten, buď ojedinělých nebo trojúhelníkově několikeronásob 

 seskupených, méně často podobu drobných zrnek. Bývá často obdán 

 čirým nebo skoro čirým, slabě narůžovělým titanitem, jenž jest místem 

 i původní součástkou horniny, místem však jeví se při napadajícím 

 světle jakožto „leukoxen", i jest původu druhotného, vznikaje přeměnou 

 ilmenitu samého. 



Zoisit činí obyčejně skupinky allotriomorfních zrnek nejvíce po- 

 blíže puklinek. Jest ve průřezech čirý a jeví velmi nízké barvy 

 polarisační. 



Pyrit činí zrnka místem dobře zřetelná a hojná, buď jednotné 

 krychle nebo nejčastěji rozmanitě omezená s krychlovými výběžky. 



1 ) Tableaux des minéraux des roches. Paris 1880. 



