O některých massivních horninách. 23 



Úchylky zhášení průřezů Živcových, pokud se dějí souměrně, 

 náleží z největší části do mezí úchylek andesinu až kyselého labra- 

 doritu, méně často do mezí úchylek oligoklasu. Souhlasně s tímto 

 pozorováním bylo shledáno po krajích výbrusových porovnávací 

 methodou Becke-ovou, že střední hodnota světelného lomu živců jest 

 obyčejně buď malounko neb i silněji větší, méně často pak asi 

 stejná, jako hodnota lomu kanadského balsamu, nikdy pak zřetelně 

 nižší. Z toho následuje, že živce horniny náleží obyčejně do řady an- 

 desinu — kyselého labradoritu, méně často pak do řady oligoklasové. 



Amfibol objeví se býti ve výbruse bledé zeleným a pleochroi- 

 ckým mezi tonem modravě zeleným s malou absorpcí a žlutavým 

 světlým. 



Mikroskopem sezná se dvojí tvar amfibolu: jednak hrubší allo- 

 triomorfní zrna, jednak lištičky a jehličky. Ve hrubších zrnech objeví 

 se mezi kříženými nikoly uprostřed nezřídka vláknitý nebo paprskovitý 

 sloh. Mnohé průřezy obsahují ve značné části mnoho drobounkých 

 tmavých zrnéček rudních, často podlouhlých, často pak také krychlově 

 vyvinutých, nejspíše hlavním množstvím magnetit. Drobná tato 

 zrníčka rudní bývají promísena s drobounkými, skoro čirými oválními 

 zrnky titanitu, někdy narůžovělými a obojí příměs spořádána v rovno- 

 běžné řádky. Naproti tomu jiné partie amfibolových zrn jsou velmi 

 chudý takovými uzavřeninami, nebo uzavírají místo nich šupinky 

 biotitu. Mimo vlastní štépnost dle amfibolového prismatu některé 

 průřezy obsahují částečně rozpukání jiného směru, snad dle pyro- 

 xenového prismatu. Nezřídka jsou průřezy zrnek amfibolových značně 

 větší než lištičky plagioklasové ; amfibolové zrno pak uzavírá několik 

 lištiček plagioklasu divergentně rozložených, podobně jako shledáváme 

 u pyroxenu diabasového při ofitické struktuře. Celkem struktura amfi- 

 bolu upomíná na strukturu amfibolu, jaký vzniká proměnou pyroxenu 

 v diabasu Krámském. 



Ale i biotit má analogický vzhled jako biotit vznikající v diabasu 

 Krámském rozkladem pyroxenu zároveň s amfibolem : jest světle 

 hnědý a nejeví tak velké absorpce jako obyčejný biotit dioritů neb 

 granitů. Drobných uzavřenin neobsahuje. Činí aggregaty allotrio- 

 morfních šupinek, promísené mnohdy jehličkovitým amfibolem a sdru- 

 žené zde onde se zrnkem pyritu. 



Průřezy plagioklasové jsou nejčastěji mnohočetně složeny, jevíce 

 často 2-6 lamel, někdy i více. Lamely dvojčatné jsou dílem skoro 

 stejné, dílem nestejně široký, většinou však ne tuze úzký. Hmota 

 živcová v napadajícím světle jest jen málo bělava a ve prostupujícím 



