24 VIII. J Kratochvíl : 



světle jen částečně zakalena. Na zakalených místech objevují se četné 

 drobné póry s tekutinou, plynem a kalným práškem, neb i s pozna- 

 telnými kaolinovitými šupinkami. Zoisit neb epidot nebo hojnější kalcit 

 se nevyskytuje. Za to jsou lištičky živcové prostoupeny místem 

 hojnými bledozelenými jehličkami amfibolu, k nimžto družívají se 

 světle hnědé šupinky biotitu, někdy pak i zrnka pyritu. Výskyt am- 

 fibolových jehliček a biotitových šupinek v živcích bývá provázen 

 zde onde zřetelným zákalem, ale nikoli vždycky, tu a tam však osazen 

 jest amfibol nebo biotit na zřetelné puklince. 



Některá lištička živcová obsahuje biotitových a amfibolových 

 šupinek velmi mnoho, podobně jako lištičky plagioklasové ve pro- 

 měněném diabasu Krámském. Lze souditi, že vývoj amfibolu děje se 

 značnou částí ze hmoty plagioklasové, přispěním arci roztoků žele- 

 zitých, že tudíž amfibol zastupuje jaksi nějakou měrou jinde v roz- 

 ložených plagioklasech hojný zoisit neb epidot. 



Rudy činí v hornině, mimo četná drobounká zrnéčka v amfibolu 

 uzavřená, ještě zrnka poněkud větší, ale sotva 1 j i mm dosahující, 

 malým množstvím porůznu rozptýlená. Jest to jednak pyrit, jednak 

 magnetit. Na obojích jest krychlové vyvinutí mikroskopem často 

 patrno i v rozmanitých jejich tvarech. Některá však velmi podlouhlá 

 rudní zrnka upomínají zakončením i na ilmenit. 



Celkovým množstvím jest amfibolu o něco více nežli plagio- 

 klasu. Biotitu někde jest malounko, někde více, jakoby zastupoval 

 amfibol, podobně jako v diabasu Krámském. Ostatně vzniká biotit 

 světle hnědý i rozkladem amfibolu samého, větráním, jen že pak 

 bývá provázen žlutým hydroxydem železa. 



Povšechná struktura činí úplně dojem struktury proměněného 

 diabasu Krámského. 



Z důvodů podaných, hlavné však tím, že amfibol horniny často 

 jeví poněkud vláknitý sloh, že obsahuje stopy cizí štěpnosti a řádky 

 cizích vyloučenin, lze horninu pokládati za přeměněný diabas. 



Amfibol horniny malou absorpcí svojí zdá se prozrazovati chu- 

 dost aluminiem. I lze souditi, že původní pyroxen byl aluminiem 

 chudý ; naproti tomu svědčí vyloučení drobné rudy a titanitu, že měl 

 hojnost železa a titanu. Struktura jeho byla pravá ofitická, ve 

 hrubších, allotriomorfních zrnech pyroxenu byly zarostly divergentně 

 lištičky plagioklasové. 



