O některých massivnlch horninách. 27 



srůst dle zákona Karlovarského, ojediněle i dle zákona Bavenskélio 

 a uzavírají místem lamelky oligoklasové. Oligoklas sám jest innoho- 

 četné složen dle zákona albitového, někdy zároveň částečně dle zá- 

 kona periklinového. V jednom případě nalezen byl orthoklas zároveň 

 dle Karlovarského i dle Bavenskélio zákona složený. 



Hmota živcová jest v obyčejném světle zřetelně zakalena, 

 a mezi kříženými nikoly pozoruje se tvoření šupinek dílem muscovi- 

 tových, dílem pak kaolinu podobných. Jinak obsahuje i drobné du- 

 tinky s čirou tekutinou a plynem, pak uzavírá jemná zrnka tmavých 

 rud a drobounké šupinky biotitu, ježto však jsou nejčastěji již pro- 

 měněny na [penninovitý chlorit. Výjimkou uzavírá i allotriomorfní 

 zrnka křemene. 



Menší vrostlice živcové bývají často po 2—3 sdruženy, větší 

 vrostlice častěji osamoceny. Jevívají však větší podlouhlá individua, 

 nezřídka zjevy kataklasické. Bývají rozpukány všelijak nepravidelně, 

 zvláště napříč, částky místem od sebe posunuty a prostora mezi 

 nimi vyplněna základní hmotou nebo řádkou biotitu. Poněvadž pak 

 základní hmota sousední nejeví kataklasy, stalo se zmíněné rozpu- 

 kání před tuhnutím hmoty základní, a jest svědectvím silného tlaku, 

 jaký při tuhnutí horniny nastal. 



Živce základuí hmoty jsou vyvinuty největším počtem jakožto 

 mikroskopicky velmi drobná zrnéčka, nějakým počtem také jakožto 

 malé lištičky v základní hmotě porůzno roztroušené. Lištičky ty jsou 

 jsou jednoduché, zhášejí rovnoběžně nebo s malými odchylkami a ná- 

 leží orthoklasu. Podobně lze porovnáváním určiti, že aspoň hlavní 

 množství drobných zrnécek živcových v základní hmotě rovněž ná- 

 leží orthoklasu. 



Křemen vtroušený jest obyčejně idiomorfně vyvinut v podobě 

 šestibokých jehlanců, dává tudíž nejčastěji šestiboké průřezy. Někdy 

 jeví také laločnaté záhyby, do nichžto zasahuje základní hmota sou- 

 sední. Hmota jeho jest čistého vzhledu. Obsahuje něco pórů s čirou 

 tekutinou a bublinkou plynovou, někdy i tmavý prášek rudní a dro- 

 bounké šupinky biotitové, vzácně pak zrnko čirého titanitu. Klastické 

 zjevy na křemenu jsou málokdy patrný. Basické průřezy křemene 

 skýtají v konvergentním polarisovaném světle temný kříž, jehož ra- 

 mena při točení stolkem značné daleko se rozevírají. 



Biotit jest vyvinut toliko v podobě drobounkých šupinek, tmavo- 

 hnědých, allotriomorfně omezených, jevících silné rozdíly absorpce. 

 Mění se na chlority nízkých barev interferenčních, jako v penninu 

 shledáváme, při čemž bud nelze pozorovati žádných vyloučenin, nebo 



