32 VIII. J. Kratochvíl: 



velmi málo jemných šupinek muskovitových. Náležejí tudíž živce pro- 

 měněné původně k plagioklasům vápenatějším. Zachovalejší plagioklasy 

 náležejí dle malých úchylek zhášení k plngioklasům prostřední ba- 

 sickosti. S tímto určením shoduje se i povaha střední lámavosti 

 světelné, jaká jeví se po krajích výbrusu. Zachovalejší živce jeví, 

 zkoumány jsouce srovnávací methodou Becke-Iio, střední lom světla 

 z největší části asi stejný jako kanadský balsam nebo spíše sla- 

 bounce vyšší. Balsam pak má zde lámavost téměř přesně rovnu 

 střední lámavosti světla ve křemeni. Méně často mají plagioklasy 

 zřetelně něco vyšší lom nežli kanadský balsam, výjimkou však také 

 zřetelně něco nižší. I lze hlavní část zachovalejších živců pokládati 

 za členy řady andesin-oligoklasové. 



Pozoruhodno jest, že rozkladné produkty živců vápenatějších 

 mívají málokdy přimíseno něco amfibolu a jen vzácně stopy kalcitu. 

 Jest tedy pravděpodobné, že proměna jejich nedala se cestou oby- 

 čejného větrání, nýbrž rozkladem dynamometamorfním, tudíž nejspíše 

 za času, kdy magma blízké žuly vystoupilo. 



Naproti tomu živce řady olig.-labradoritové uzavírají často drobný 

 amfibol roztroušený, nezřídka jehličkovitý a slabě zbarvený, podobně 

 i šupinky biotitové a něco drobounkého kalcitu a samy pak mezi 

 kříženými nikoly jeví jemnou porovitost, podobně jako bývá u pla- 

 gioklasů uralitovaných diabasů. Uzavřeniny v jemných pórech pla- 

 gioklasové hmoty jsou čirá tekutina a plyn, dílem i kalný druhotný 

 prášek. 



Amfibol má ve výbruse barvu světle zelenou, často však dosti 

 silnou. Jest zřetelně pleochroický mezi tonem modrozeleným s pro- 

 středně velkou (nikoli slabou) absorpcí a tonem zelenavě žlutavým, 

 světlým. Hmota jeho jest vzhledu čerstvého a uzavírá v nečetných 

 pórech svých mimo čirou tekutinn a plyn zde onde také drobná 

 zrnéčka železné rudy, ponejvíce magnetitu. Z největší části jeví se 

 býti aggregatem slohu jehličkového nebo nepravidelně lištovitého, 

 někdy i skoro vláknitého, podobně jako bývá u amfibolu vznikajícího 

 proměnou pyroxenu v diabasech. Vyskytují se také tu a tam drobně 

 skvrnité partie širší, na 1 mm veliké, uzavírající proměněné lištičky 

 živcové, jakožto jiné analogon pyroxenu diabasových. Aggregáty amfi- 

 bolové bývají často promíseny drobným biotitem, zároveň i zrnky 

 magnetitu, s biotitem pak sdruženo bývá oblé zrnko narůžovělého 

 titanitu. Také toto promisení s biotitem jest analogické jako u pro- 

 měněného diabasu Krámského, rovněž pak i vybíhání postranních 

 jehliček amfibolu často slabě zbarveného do sousedního živce. 



