O některých massivních horninách. ;-$5 



2. ze stráně asi 50 kroků od kostela sv. Martina proti toku řeky, 



3. z knížecího lomu v oboře ve Žlebech, 



4. ze skály za mlýnem zv. „pod skálou", rovněž ve Žlebech a 



5. z ostrova rulového jvých. od Zbislavi. 



První 2 lokality souvisí těsně s podrobně od Hblmhackbra po- 

 psaným korsitem. Hornina z lomu od sv. Kříže jeví sloh břidličnatě 

 zrnitý, od sv. Martina sloh více balvanitý. Jsou to diority, do nichž 

 tu korsit přechází snad podobně, jak shledal Helmhacker již ve 

 blízkém okolí. 



Diorit od sv. Martina. 



HlavDÍ součástky : plagioklas -)- hnědý obecný amfibol. Plagioklasu 

 jest o něco více nežli amfibolu. Akcessorické součástky teprve mikro- 

 skopem ve výbruse patrné: zrnka narůžovělého titanitu, vzácněji 

 žlutého rutilu a velmi sporadický pyrit. 



Struktura všeměrně zrnitá, a to poněkud hypidiomorfně, často 

 však téměř allotriomorfně zrnitá, neboť i u amfibolu i u živců jen 

 místem shledáme přiblížení tvaru krystalovému. Velikost zrna amfi- 

 bolového 1 až 2 «, živcového průměrem 3 / 4 mm. 



Živce všechny mají znatelný slabounký positivní relief, lom světla 

 značně vyšší nežli kanadský balsam. Průřezy mnohé jsou jednoduchý, 

 jiné pak mnohočetně lamellovány. Jednoduché průřezy v konverg. 

 polarisovaném světle jeví nestejnou orientaci optickou, i jest patrno, 

 že některá zrnka plagioklasová jsou vyvinuta aspoň z velké části 

 jednoduše. Mnohočetně lamelované průřezy zhášejí v souměrně orient, 

 lamelách ponejvíce mezi 20° — 28°, což jest šikmost labradoritu 

 příslušná. 



Hmota živců jest čistá, obsahujíc jen málo drobných pórů s teku- 

 tinou a plynem. Obrysy živců vzhledem k amfibolu bývají různě zubaté 

 neb i laločnaté, vůči jiným živcům častěji stejnoměrnější, místem 

 i krystalografickému omezení blízké, neb také idiomorfní. Mezi kříže- 

 nými nikoly lze pozorovati nezřídka nestejně veliký dvoj lom různých 

 součástí živcových zrn, někdy pravidelněji jindy méně pravidelně 

 vyvinutých. Při pravidelnějším vývoji vzniká, podobně jako v mnohých 

 jiných dioritech lze viděti, zonální páskování, při čemž často lze 

 konstatovati, že jádro individní bývá poněkud basičtější než kraj. 



Amfibol skýtá žlutavě hnědé průřezy někdy s nádechem poněkud 

 do zelenavá. Jest pleochroický, pro chvění 1 1 c a \\b hnědý se 

 zřetelnou, prostředně velikou absorpcí, 1 1 a hnědavě žlutavý, světlý. 



i* 



