O některých massivních horninách. 37 



něco malakolithického pyroxenu, ve průřezech skoro čirého, někdy sla- 

 bounce načervenalého. Akcessorické součástky : malounko pyritu a ovální 

 zrnka narůžovělého titanitu. 



Sloh jeví zřetelné přiblížení slohu rovnoběžnému, vznikající při- 

 bližně rovnoběžným uspořádáním podlouhlých aggregatů amfibolových 

 a pyroxenových. Podlouhlá zrnka amfibolová bývají často dle směru 

 tohoto orientována. Živcová zrnka jsou však přibližně isometrická 

 a orientována všelijak různě. Velikost součástek: amfibolu 1 — l*/ 2 mm, 

 pyroxenu 1 — 2 mm, u živců */ 4 — 7 2 mm - Obrysy allotriomorfní místem 

 s částečným přiblížením vývoji krystalovému. 



Relief živců ponejvíce dobře zřetelný, ba i poněkud silnější než 

 u labradoritu v hornině předcházející. Lom světla značně vyšší než 

 v kanadském balsamu. Mnoho průřezů jednoduchých nebo málo la- 

 melovaných. Souměrně zhášející průřezy jsou vzácný a zhášejí kolem 30° 

 neb i výše, až 37" a 40°. Hlavní množství náleží tudíž basickému 

 labradoritu až anorthitu. 



Vzhled živců jest analogický jako u živců v dioritu od sv. 

 Martina, spíše ještě čistší. Kataklasy nejeví, původní rozpukání jest 

 skrovné. 



Křemen není. 



Amfibol jest ve průřezech' také ještě poněkud čistšího vzhledu 

 nežli v dioritu předešlém, má však celkem analogické vlastnosti 

 i pokud se týče rozpukání. 



Malakolithichý pyroxen jest také vzhledu dosti čistého. Některá 

 zrna mají podobu sloupkovitou a jsou třeba i dle orthopinakoidu 

 zdvojčatěna. Obrysy má nejčastěji drobně laločnaté. Rozpukán bývá 

 tou měrou jako amfibol neb něco více. Větší rozpukání bývá pro- 

 vázeno hojnějšími póry čirou tekutinou a plynem naplněnými. Nej- 

 častěji bývá srostlý s amfibolem, jsa zřetelně z největší části starší 

 tohoto, ale způsob srůstu nečiní dojem, že by amfibol vznikal pro- 

 měnou pyroxenu. Krajem pyroxenu nalezneme i vrostlé laloky sou- 

 sedního amfibolu neb i malé, oblé zrnko amfibolové, z čehož lze sou- 

 diti, že koncem vývoje pyroxenu nastal vývoj amfibolu. Vůbec nejdříve 

 začal se arci vyvinovati titanit a pyrit, jež bývají uzavřeny i v am- 

 fibolech i pyroxenech. Soudě dle rozpukání některých pyroxenu, kde 

 větší jest než v amfibolech, nastal před vývojem amfibolu nejspíše 

 poněkud větší tlak, jehož působením vzniklo pak proužkovité utvá- 

 ření aggregatů amfibolových i pyroxenu. 



Z výskytu jednoklonného pyroxenu a z basickosti živců jest 

 zřejmo přiblížení této horniny ku charakteru gabbra. 



