42 VIII. J. Kratochvíl: 



Titanit íná opět týž vzhled, jako ve všech výše popsaných 

 horninách zdejšího okolí. 



Živce jsou úplně proměněny, a to saussuritovány. Mikroskopem 

 objeví se jakožto přeměna živců směs nerostná, jejížto součástkami bývá 

 četný zoisit, místem prehnit něco křemene, natrolith, snad také ještě 

 s jinými zeolithy smíšený, někdy i albit, něco kalcitu, epidot, místem 

 i chlorit, dvojlomem klínochloru příbuzný. Prehnit i natrolith jsou 

 snadno určitelný. 



Prehnit jest vláknitý, vlákna délky opticky negativní, bud rovno- 

 běžně neb ve sferolity seřaděná, dvojlomu značně vysokého a znatel- 

 ného positivního reliéfu. 



Natrolith jest taktéž vláknitý, vlákna jeho jsou obyčejně jen 

 rovnoběžně spořádána, mají délku opticky positivní a dvojlom málo 

 vyšší nežli živce, ale lom značně menší nežli kanadský balsam. 



Křemen a albit mají čistý vzhled, obsahujíce jen málo uzavřenin. 



Dle toho, co právě řečeno, lze původní nerost živcový pokládat 

 za plagioklas sodnato vápenatý, dle poměru produktů rozkladu, jakož 

 i dle povahy přeměny (t. dle saussuritování) nejspíše za labradorit. 



Tozoruhodno jest, že původní zrnka živcová seřaděná byla často 

 v podlouhlé aggregaty, 1 až 2 mm veliké, jež orientovány byly dle 

 směru téhož, jako některá podlouhlá zrnka pyroxenu. Tentýž směr 

 zachovávají nyní i produkty rozkladu jejich ve svém spořádání, zejména 

 natrolith a prehnit. Z toho jest zřejmo, že produkty tyto vznikly za 

 působení jednostranného tlaku, jsou tedy původu dynamického. Ze pak 

 účinkem tlaku tohoto vzniklo uspořádání vznikajících součástek týmže 

 směrem jako hornina má naznačeuý rovnoběžný sloh, lze souditi, že 

 1 tento sloh horniny vznikl působením jednostranného tlaku, bez něhož 

 by hornina vykrystalovala nejspíše všesměrně. Na otázku, proč má 

 vzorek málo amfibolu, lze odpověděti, že magnesiová i železnatá látka 

 byla již skoro úplně vyloučena v zrnech pyroxenových, když nastaly 

 poměry příznivé tvoření se amfibolu. 



Není vyloučeno, že znaky: podlouhlost některých zrn pyroxenu, 

 vývoj amfibolu, podlouhlé aggregaty plagioklasové a dynamická pře- 

 měna plagioklasu děly se v dobách spolu souvislých, a že ve pruhu 

 horniny krátce vypsané nám zachovány známky tlaku postupně se 

 zvětšujícího. 



Typus II. Blízko předešlého vzat byl vzorek, jenž jest složen 

 hlavně z obecného amfibolu a bledě zelenavého jednoklonného pyroxenu 

 s menším množstvím živců. 



