46 VIII. J. Kratochvíl: 



binných. jenom že jest spořádán basickou plochou svou rovnoběžně 

 k proužkování horniny. 



Amfibol má ve průřezech ton často nahnědlý, zelený a jest i zde 

 rozpukán obyčejnou měrou, kdežto slabě zelenavý pyroxen jest ro- 

 zpukán opět silněji. 



Křemen akcessoricky přítomen. 



Hlavní množství živcových zrnek náleží oligoklasu, jeví ve vý- 

 bruse hladký povrch, lom světla asi týž jako kanadský balsam. Jsou 

 však z největší části jednoduchý neb málo četně lamelovány. Úchylky 

 zhášení ve průřezech lamelovaných, souměrně zhášejících jsou často 

 velmi malé. podobně ve průřezech jednoduchých úchylky zhášení 

 vzhledem k štěpným trhlinám ; náleží pak basičtějšímu oddělení oli- 

 goklasu. Něco zrnek jsou dle větších úchylek zhášení, kolem 7°, 8°, 

 členy řady andesinové, majíce lom světla asi takový jako křemen. 



Partie s hojnějším biotitem nemají živce snad kyselejší nežli 

 partie biotitem chudé, ba spíše zdá se zde onde andesin v sousedství 

 biotitu býti četnější. 



Y jedné části skály u Žlebského mlýna vyskytuje se v pyroxe- 

 nicko amfibolické hornině, podobně jako v popsané hornině z kníž. 

 obory, něco drobných vložek vápence, obsahujících pyroxen jedno- 

 klonný, intensivněji zelený nežli hornina okolní vápence prostá, 



Na vysvětlení zjevu byly prohlédnuty partie pyroxenicko-amfi- 

 bolické horniny ze sousedství vápence toho, a bylo shledáno, že vápenec 

 jest krystalický a vtroušen již v drobných 'zrnkách poblíže vložek 

 vápencových a jako drobná uzavřenina v některých jeho malako- 

 lithických pyroxenech a v živcích. 



Z toho následuje, že jest starší součástkou nežli tyto. Výskyt 

 větších zrnek jest zcela nahodilý, nikoli pravidelně rozložený ; má 

 tudíž vápenec ráz cizí přimíseniny. K témuž poukazuje i mnohočatné 

 lamelování, jež zrnka jeví jakožto známku tlaku, jemuž byla podrobena. 



Ve větší partii vápence shledáme zrnka epidotu průřezů bledě 

 žlutých, laločnatých obrysů, jenž uzavíraje taktéž drobné částečky 

 vápence jest produktem pozdějším. V hornině pyroxenicko -amfibolické 

 se epidot nevyskytuje. 



Že vápenec není vlastní součástkou horniny, nýbrž že jest cizí 

 příměsí, o tom svědčí i poměrná kyselost živců vápenec uzavírajících, 

 a příměs křemene, jenž jakožto akcessorická součástka vyskytuje se 

 ne právě vzácné. Převládající živce zkoumané partie náležejí dle 



