4 Xin. B. Mácha: 



I. Křemité porfyry. 



a) Žíla první nejsevernější. 



Jest porfyrická hornina barvy černošedé, skládající se podstatně 

 ze křemene a živců (hlavně orthoklasu, něco oligoklasu), akcessoricky 

 přimísen vápenec, něco uhelnaté hmoty, chloritu, pyritu a zrnek tita- 

 nických rud železných, hlavně magnetitu. 



V základní hmotě na oko celistvé vystupují hojné velmi drobné 

 1 / 2 — 3 / 4 mm veliké vtroušeniny více nebo méně isometrických krystalku 

 živce, něco vápence a něco málo jen křemene. 



Sporá větší zrnka křemene v hornině vtroušená mají obrysy 

 vesmùs allotriomorfní, někdy zubaté a mezi kříženými nikoly zhášejí 

 buď najednou, nebo slabě undulosně. Hmota jejich je čirá, místy 

 obsahují hojné drobné póry s čirou tekutinou a plynem ; místem uza- 

 vírají i něco černého prášku. Vápenec jakožto uzavřenina někde nebyl 

 pozorován zcela žádný, jinde objevuje se jako pravá uzavřenina 

 křemene. 



Vtroušené živce jsou největším množstvím orthoklasy a skytají 

 průřezy dílem jednoduché, dílem dvojené. Malým počtem jsou vy- 

 loučeny i plagioklasy a sice (aspoň hlavně) členové řady oligoklasové. 

 Také živce vtroušené obsahují drobný vápenec uzavřen a něco serpen- 

 tinu podobného chloritu. V některých vrostlicích živcových vápenec 

 tvoří silné jádro živcového individua, aniž by obsahoval nějaké 

 zřejmé produkty rozkladu živce toho, na příklad světlou slídu nebo 

 kaolin ; hmota živcová jest vůkol celkem dobře zachována. Nepochybné 

 jest vápenec aspoň z největší části původní uzavřeninou i živců. 



Živce hmoty základní jsou buď předrobné a laločnatě obmezeny, 

 dílem jemně lištovite vyvinuty. Prvnějšlch nelze přímo opticky určiti 

 leda srovnáváním se živci lištovitými a shledáno, že jsou optickými 

 vlastnostmi, zejména reliéfem, analogicky. Živce lištovite pak jsou po- 

 nejvíce jednoduché, zhášejí často rovnoběžně neb s malou úchylkou 

 a náleží z většího dílu nepochybně orthoklasu. Nějaká část zháší 

 však poněkud šikměji, nežli by svědčilo na orthoklas, ač bývají také 

 jednoduché; ty pak náleží nejspíše plagioklasu, ale dle poměrné ne 

 velkých úchylek jenom plagioklasu kyselejšímu. 



Vápenec v této žíle porfyrové jest dosti hojný, ale činí přece 

 jen malou část hmoty. Vyskytuje se v podobě ojedinělých zrnek, jež 

 bývají na 1 / i mm veliká, neb aggregatů přes 1 mm velikých. Pravi- 

 dlem jeví omezení allotriomorfní, v aggregatech někdy silně laločnaté 



