O žilných horninách od Záběhlic a diabasu od Hodko viček. 9 



Uhelnatá látka má vzhled černých zrnéček rozmanitě na krátké 

 proužky neb i větvičky seskupených. Dmuchavkou dá se vypáliti. 

 Poněvadž zrnéčka uhelné hmoty zdají se býti nezřídka zarostla ve 

 křemeni, jest možno, že jsou i staršími nežli křemen sám. Jsou však 

 v základní hmotě rozšířena velmi nestejnoměrně, jinak nežli chlorit: 

 partie uhelnaté látky skoro prosté střídají se s partiemi hmotou touto 

 přibarvenými ; hmota uhelnatá často bývá nahromaděna kolem vrostlic 

 živcových. Z toho následuje, že uhelnatá látka ani zde není vlastní 

 součástkou porfyru, nýbrž součástkou cizí, přijatou do magmatu od- 

 jinud, snad z horniny, jejíž puklinou prorazil. 



Pyrit činí ojedinělá drobná zrnka nezřetelného původu. V napa- 

 dajícím světle však vysvitnou i drobounké hromádky leukoxenu porůznu 

 v hornině roztroušené, zde onde sdružené i s drobounkou černou 

 rudou železnou ; jsou to zajisté hlavně rozložené titanické rudy železné, 

 Poněvadž není právě vázán na chlorit. 



Hornina právě popsaná jest tudíž křemitý porfyr, význačný 

 vzhledem ku blízkému jinému porfyru křemitému hlavně tím, že nemá 

 křemene vtroušeného. Původně obsahuje alkalické živce, křemen a biotit 

 s něco málo drobounkých železných rud titanických. Obsah černé 

 uhelné látky jest pravděpodobně cizí příměsí. Hornina jeví také již 

 zřetelné stopy větrání a obsahuje pak — zprva jen hlavně mikro- 

 skopické — puklinky, vyplněné druhotným allotriomorfním křemenem. 



d) Křemitého porfyru žíla 4. 



Hornina barvy tmavošedé, poněkud světlejší nežli v předešlých 

 žilách, struktury porfyrické. 



V základní hmotě na oko celistvé neb velmi jemnozrnné vynikají 

 drobné vtroušeniny živců, zrnka vápence a něco málo křemene ; živce 

 jsou častéji podlouhlé a dosahují málo přes 1 mm délky; křemen jest 

 drobnější. Akcessoricky vyloučen jest jemný chlorit serpentinu po- 

 dobný (ue-li serpentin sám), drobounká zrna titanické rudy železné 

 a pyritu. 



Vtroušený křemen jest allotriomorfně omezen. Místy jsou obrysy 

 jeho poněkud laločnaté, místy zubaté. Hmota jeho je čirá a mimo 

 kapičky čiré tekutiny s bublinkami plynu a něco černých zrnéček 

 rudních nebylo lze v některých konstatovati žádných jiných uzavřenin, 

 zejména žádného vápence, ani tenkráte, když vápenec je v sousedství ; 

 jiná však mají drobných vápencových uzavřenin hojnost. 



