O žilných horninách od Záhéhlic a diabasu od Hodkoviček. 13 



aggregaty širších zrnek živcových, uzavřené v základní hmotě, jež 

 sestává z drobných lištiček živcových, průměrně asi 0-07 mm dlouhých, 

 křemenem spojených. Vtroušená zrnka jsou snad jen orthoklasová. 

 Mnohočetně lamelovaného plagioklasu nelze konstatovati. Drobnější 

 lištičky pak náleží dle způsobu zhášení svého, reliéfem pak ku křemeni 

 byvše přirovnány, větším dílem orthoklasu, z malé části oligoklasu. 

 Oligoklasové lištičky bývají také někdy trojeny, kdežto orthoklasové 

 jenom jednoduchý nebo dvojeny. 



Porfyricky vyloučených zrn a krystalků jest značné množství, 

 aspoň tolik jako základní hmoty, místem i více. Křemen vtroušený 

 bývá málokdy idioformně vyvinut, mnohdy však jeví přiblížení tvaru 

 šestibokému, často však bývá také oblý. Význačný jsou v něm hojné 

 laločnaté zářezy, někdy velmi úzké a dlouhé. Uzavírá mimo drobné 

 kapičky čiré tekutiny a bublinky plynové místem velice mnoho kalcitu. 

 Kalcit ten činí nejen drobounká allotriomorfní zrnka, hmotou křemene 

 úplně obklopená, nýbrž vyplňuje někdy i nápadně dlouhé úzké choboty 

 podobně jako tu a tam to činí hmota základní, složená ze živce 

 a křemene. 



Tytéž uzavřeniny jako křemen mají i mnohé živce porfyricky 

 vyloučené; krystalky a zrna některá jsou tak značně vápencem pro- 

 sycena, že jsou silně zakalena. Vápenec vyplňuje v nich někdy značně 

 veliké dutiny, odkudž rozšiřuje se do okolí v řádcích přejemného 

 prášku. Hmota živců vápenec uzavírajících sama nejeví však mezi 

 skříženými nikoly nápadné proměny, nýbrž vypadá dosti zachovalá. 



Kolem některého křemene a živců bývá seskupeno něco drob- 

 ných lupénků chloritu, nízkým dvojlomem a přímým zhášením penninu 

 podobného. Délka úzkých průřezů jest opticky positivní. Chlorit tento 

 obsahuje přimísená drobounká zrnka načervenalého titanitu, jež v jiných 

 nerostech se nevyskytují; i jest patrně přeměnou původního biotitu. 



Základní hmota porfyrová jest holokrystalická, allotriomorfní 

 směs křemene a alkalického živce, prostoupená často sericitem, pro- 

 duktem to rozkladu živců, zároveň však často vápencem. Bývá pak, 

 jak svrchu praveno, i mikroskopicky velmi jemná, někdy skoro adia- 

 gnostická, ale obsahuje místem i partie zřetelněji vyvinuté se živcem 

 lišto vitě vyvinutým, činící někdy dojem jakoby uzavřením Živce zá- 

 kladní hmoty nedají se o sobě určovati, jsouce mikroskopicky velmi 

 jemné, tvarů nepravidelných a bez štěpných trhlin. Také přirovnání 

 lomu světla nepomáhá. Toliko pozorování partií rozložených vede 

 k cíli. Rozkladem vzniká ze drobounkých těch živců sericit i lze je 

 označiti bezpečně jakožto živce alkalické. 



