28 XIII. B. Mácha: 



vých rud s pyritem, velmi jemný chlorit slabounce dvojlomný. Kromě 

 toho rozšířena jest dosti hojná, prásko vitá až zrnéčkovitá, černá látka 

 uhelnatá," jež dá se dmuchavkou vypáliti. Porůznu lze nalézti dro- 

 bounké Čiré jehlice apatitu, jakož i authigenní albit, uzavírající kao- 

 linovitý prášek. 



Zrno je v mikroskopu nestejné, částečně velmi jemné, částečně 

 pak až do 1 / 2 mm dosahující, struktura zřetelně rovnoběžná. Mnohé 

 součástky jsou dle povahy obrysů svých původu klastického a podobá 

 se ; že jsou přítomny i drobty buližníkovité horniny. Rovnoběžný sloh 

 vyniká ve výbruse právě způsobem rozložení uhelnaté hmoty, jež činí 

 proužky drobně zprohýbané, prostupující jemnou hmotou, zahýbající 

 se však kolem větších zrnek nerostných podobně jako činívá slída 

 nebo chlorit v četných horninách slohu rovnoběžného. Hmota tato 

 vniká i do rozložených živců a bývá uzavřena i v některých křeme- 

 nech. Lze důvodné souditi, že ze břidlice té pochází hlavně také 

 uhelnatá hmota obsažená v porfyrech popsaných, jež v některých 

 kusech ostatně i dosti nesnadno lze od pískovcovitých vrstev břidlice 

 té rozeznati prostým okem. 17 ) 



Břidlice jest prostoupena hojnými drobnými puklinkami různých 

 směrů, vyplněnými zrnéčky křemene, mezi nimiž vyskytly se na jednom 

 místě drobné sloupky snad andalusitu podobné. 



Celkový vzhled břidlic těchto jest zcela jiný, nežli blízkých 

 břidlic Příbramských z okolí Vraného, i jsem mínění, že spíše by 

 mohly náležeti dle povahy své ku spodnějším břidlicím etáže D. Závěr 

 ten zdál by se i přiměřenějším vzhledem ku poloze spodních břidlic 

 téže etáže v okolí vsi Baně, jež odtud míří ku Záběhlicům, kdežto na 

 mapě své Krejčí a Helsihacker kreslí Záběhlice na Příbramských 

 břidlicích. Nebylo však možno otázku tuto sledovati podrobněji pro 

 nedostatek času. 



Tešenitu příbuzný diabas od Hodkoviček. 



Na východní straně při severním konci osady Hodkoviček vy- 

 stupují v oboru silurských vrstev Dd 5 dvě žíly horniny diabasovité, 

 pokračující sem od protější Chuchle a provázené břidlicemi graptoli- 

 thovými. Jižnější ze žil oněch jest předmětem následujícího popisu. 



17 ) Podobný úkaz zaznamenávají Krejčí a Helmhacker ve svém „Vysvětlení 

 geol. mapy okolí Pražského" vydaném v r. 1885. str. 65. zmiňujíce se o některých 

 porfyrech, zejména i o porfyru z rokle Modřanské, „že nesnadno se dají roze- 

 znati od křemitéj droby" — ale ani tu není povaha černé látky blíže označena. 



