34 XIII. B. Mácha: 



přejeniná dlouhá vlákna délky opticky positivní, rovnoběžně neb po- 

 někud paprskovitě seřaděná, tudíž chrysolithu analogická. Augit zde 

 měl patrně magnesium jakožto podstatnou součástku; aluminia i zde 

 byl snad skoro úplně prost, železem pak ponejvíce velmi chudý. 



Nejvyšší dvojlom augitu stanoven na ploše se klinapinakoidem 

 téměř identické; augit jeví tu nejvyšší interferenční barvy: 



mezi kříženými nikoly : mezi indigovou a modrou II. ř. | 



„ rovnoběž. „ „ zlatožlutou a oranž. II. ř. J R = ca 626, 



Labradorit jeví nejvyšší barvy interferenční v témže výbruse 

 mezi kříženými nikoly šedavě bílou I. ř. \ 



„ rovnoběž. „ hnědou I. ř. jR = ca234. 



Porovnáním s labradoritem, jehož dvojlom y—a =z 0*008 tu po- 

 ložen, následuje augitu y — ci~ca 0021. 



Hnědý amfibol je allotriomorfně vyvinut v podobě drobných 

 zrnek a jen skrovně rozšířen. || c jest temně hnědý do oranžova 

 s prostředně velikou absorpcí, J_ c hnědavě žlutavý, světlý. Bývá 

 srostlý s augitem i se zeleným amfibolem, tento pak, jak se zdá, jest 

 tu a tam i jeho přeměnou a sice beze vzniku nějakých vedlejších 

 vyloučenin. Hnědý amfibol lze dle způsobu výskytu považovati za 

 původní součást horniny. 



Zelený amfibol má ve průřezech zbarvení slabě zelenavé a jeví 

 pleochroismus v podlouhlých zrnkách: || c barvu modravě zelenavou 

 s malou absorpcí, J_ c jest žlutavý, jasný. Srůstá s augitem a hně- 

 dým amfibolem, celkem však je nehojný. Na některých místech jest 

 jistotně přeměnou augitu neb hnědého amfibolu, ale nevznikají při 

 přeměně té žádné vedlejší produkty rozkladné. Obojí amfiboly jsou 

 však velmi vzácné. 



Iddingsiť 2 *) činí zrnka 1 / 2 až 1 mm veliká často nepravidelně 

 omezená tu a tam však ve průřezech jeví obrysy, jež zřetelaě upo- 

 mínají na obrysy olivínové. Barvu ve výbruse jeví často sytě zelenou. 

 Nezřídka však jest nahnědlý, jakoby zakalen, tu pak má pleo- 

 chroismus: || dle osy vertikální jest hnědavě zelený, poněkud te- 



21 ) Iddingsit popsal z diabasu (amerického) první Ranson r. 1893. Bližší 

 údaje: Rosenbosch. Mikroskop. Physiographie d. mass. Gesteine, str. 963. Vy- 

 skytuje se hlavně v olivinických diabasech, v melafyrech a basaltovitých 

 horninách. 



V basaltovitých horninách českých nalezl jej Hibsch (Tschebmak's Mineral, 

 petrogr. Mittheilungen, XIX. B., pag. 98.) a zajisté i na četných místech v čes-' 

 melafyrech a snad i v některých diabasech bude nalezen. 



