O žilných Horninách od Záběhlic a diabasu od ílodkovióek. V\ 



vláknitém seřadění té tloušťky jako jednotlivá zrna živcová. Zhášení 

 děje se dle délky vláken, délka těchto jest vždy opticky positivní. 



Struktura horniny jest hypidiomorfně zrnitá, upomínající značnou 

 měrou na srukturu ofitickou. Lístečky živcové často mezi sebou za- 

 nechávají prostor na průřezu trojhranný (trojúhelník), někdy čtyř- neb 

 šestihranný. Okénka, tu vyplňuje nezřídka analcim nebo serpentin po 

 olivinu s iddingsitem a sloupečkem augitovým; menší mezery místem 

 také augit sám vyplňuje, avšak málokdy jednotný, spíše jako aggregat 

 dvou- neb vícečetný. 



Kde plagicklasové íišty sebe se dotýkají, bývá některá úplně 

 idiomorfně omezena, jiné pak na konci přestávají nepravidelné nebo 

 všecky končí nepravidelně. Někdy se také lišty křížovitě prorůstají. 

 Prorůstaní křížovité tu i tam i augit jevívá. 



Analcim neuzavíraje rud, leda výjimečně a bývaje obklopen 

 živci, činí dojem, jakoby nerost, jejž zastupuje, byl se vyvinul 

 hlavním množstvím před rudami a ponejvíce i před živci, část jeho 

 však, uzavírajíc přece živce, zdá se svědčiti, že vývoj živců připadl 

 do konečné doby vývoje nerostu onoho. Pak následoval vývoj většiny 

 ostatních součástek, ponejvíce živců. Krystalace byla pak uzavřena 

 hlavně vývojem allotriomorfního augitu a posledních zbytků nerostu, 

 nyní analcimem zastupovaného. Pro mnohá zrna však sukces si nerostnou 

 pro přítomnost četných druhotných nerostů stanoviti nelze. 



b) Kraj horniny. 



Kraj horniny má celkem analogickou skladbu nerostnou i struk- 

 turní jako část vnitřní, liší se však následujícími vlastnostmi : 



1. Živcové lišty jsou značně menších rozměrů a sice zřetelně 

 dvojích: jedny větší, často asi 1 mm dlouhé činí sít, v jejichžto troj- 

 neb čtyřúhelných (na průřezu) políčkách rozmanitě příčně neb i rovno- 

 běžně zarostly jsou lištičky kratší a tenší, průměrně asi x / 3 až 1 j i mm 

 dlouhé. Mezery mezi živci zbývající vyplnil augit, olivin a ilmenit 

 s magnetitem; prvnější oba allotriomorfní, tyto pak nezřídka v zrnkách 

 isometrických neb málo podlouhlých jeví často idiomorfní omezení. 



2. Živců jest poměrně značně více než uprostřed. Analcim ve 

 vzorcích mých se nevyskytuje, jest však nahrazen snad pseudomorfně 

 kalcitem, činícím jakoby mandličky od ^J 2 až iy 2 mm veliké. Množství 

 jejich jest asi totéž jako množství analcimu ve prostřed horniny, ba 

 spíše ještě o něco více. 



